ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
   
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
"12" грудня 2023 р.           справа №200/5173/22

м. Дніпро
Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження заяву адвоката Павленка Вячеслава Вікторовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 200/5173/22 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області щодо прийняття рішення від 14.01.2020 № 056350004407 про призначення з 10.01.2020 ОСОБА_1 пенсії незалежно від віку на пільгових умовах;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня його звернення до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, тобто з 10.01.2020 з урахуванням виплачених сум, у відповідності до Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без урахуванням вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 17.05.2022 відповідно до вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням сплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з рішенням, відповідач – ГУ ПФУ в Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 200/5173/22 залишено без змін, а апеляційна скарга ГУ ПФУ в Донецькій області – залишена без задоволення.
01.11.2023 адвокат Павленко В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, понесені позивачем під час розгляду справи в апеляційному порядку в розмірі 6000 грн (витрати на правову допомогу).
Першим апеляційним адміністративним судом витребувано з Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/5173/22.
28.11.2023 справа № 200/5173/22 надійшла до Першого апеляційного адміністративного суду.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення на 12 грудня 2023 року у порядку письмового провадження, без виклику сторін відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, встановив наступне.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Приписами частини першої  статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
На підставі частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як свідчать матеріали справи, представником позивача в ході апеляційного розгляду справи (яка призначена до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення сторін, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України) було надано відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області, в якому, серед іншого, представник просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 грн, які складаються з витрат на правову допомогу.
До відзиву надано докази понесених витрат (акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 08/09/22 від 08.09.2022, квитанція № 01 від 01.09.2023 про сплату позивачем адвокату витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.
Таким чином, представник позивача відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України зазначив у відзиві на апеляційну скаргу про наявність додаткових витрат по справі в зв`язку з її апеляційним розглядом, надав доказів їх понесення.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.
На підставі пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною четвертою статті 134 КАС України -для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною сьомою статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підставі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, згідно зі статтею 13 Закону № 5076-VI є самозайнятою особою.
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).
Відповідно до статті 134 КАС України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як свідчать матеріали справи, відповідно до договору про надання правової допомоги від 08.09.2022 позивач звернувся за правовою допомогою до адвокатського об`єднання «Новак, Павленко та партнери». (а.с.32-33)
Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 08/09/22 від 08.09.2022, пунктом 3 якого визначено, що сторони за цим договором домовились про вартість послуг в розмірі 6000 грн. (а.с.162)
Відповідно до пункту 4 Акту сторони погодили надання та оплату таких юридичних послуг:
- аналіз апеляційної скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 200/5173/22 (ставка гонорару за 1 годину – 1000 грн, фактично витрачено часу – 1 годину, розмір гонорару за надані послуги – 1000 грн);
- підготовка та направлення до суду відзиву на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 200/5173/22 (ставка гонорару за годину – 1000 грн, фактично витрачено часу – 5 годин, розмір гонорару за надані послуги – 5000 грн).
Згідно з квитанцією № 01 від 01.09.2023 року позивачем ОСОБА_1 сплачено адвокату витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. (а.с.163)
Суд зазначає, що для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, суд повинен встановити, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вивчивши надані представником позивача документи в обґрунтування витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів щодо витрачання адвокатом 5 годин для підготовки по цій справі відзиву на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області.
При цьому суд враховує, що доводи пенсійного органу щодо відсутності підстав для задоволення позову, надані в суді першої інстанції, також викладені пенсійним органом в обгрунтування апеляційної скарги на рішення суду.
Тобто позиція пенсійного органу не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанцій. 
Відтак, адвокату, який надавав правову допомогу позивачу, не потрібно було вивчати додаткові джерела права, а також надавати оцінку новим доводам апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги є тотожними доводам, викладеним пенсійним органом у відзиві на позовну заяву.
Вивчення законодавства, яким регулюється спір у справі, документів та доводів, якими пенсійний орган обґрунтовував апеляційну скаргу, не вимагало великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Судова практика щодо питань перерахунку пенсій відповідно до вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” є сталою, судові рішення у спірних правовідносинах майже завжди приймаються на користь позивачів – фізичних осіб.
Таким чином, оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, за відсутності доказів витраченого часу (5 годин) адвокатом, стягнення витрат на правничу допомогу у зазначеній представником позивача сумі (6000 грн) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та становить надмірний тягар для відповідача.
В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що виходячи із загальних засад  законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за представництво інтересів позивача у Першому апеляційному адміністративному суді складає 2000 грн.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача – адвоката Павленка В.В. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції та стягнення з Головного управління ПФУ в Донецькій області на користь позивача ОСОБА_1 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Керуючись ст.ст. 139, 252, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Павленка Вячеслава Вікторовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 200/5173/22 – задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ: 13486010, адреса: 84122, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття 12 грудня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст судового рішення складено та підписано 12 грудня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                            А.В. Гайдар

                                                                                                            Е.Г. Казначеєв