ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10124/23 Справа № 204/5424/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року                                                                м. Дніпро
        
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого – судді: Барильської А.П.,
       суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.
       за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа – Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про повернення майна, що отримано без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ: 

       У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року та визначення порядку його виконання по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа – Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про повернення майна, що отримано без достатньої правової підстави та просив суд роз`яснити рішенням суду наступним чином - резолютивна частина рішення суду щодо повернення майна з чужого незаконного володіння, що отримано без достатньої правової підстави з метою відновлення права власності є тотожним витребуванню такого майна з чужого незаконного володіння; - рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстрованого у цьому реєстрі за відповідачем. Інакше кажучи, для внесення на підставі такого рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстрованого у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно за окремою позовною вимогою скасовувати запис про таку реєстрацію за відповідачем; - у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. 
       Заявник просив також встановити порядок виконання рішення суду наступним чином: рішення суду підлягає виконанню на загальних підставах, встановлених для виконання рішення суду шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, зареєстрованого у цьому реєстрі за відповідачем АТ КБ «Приватбанк». 
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено. 
       Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року скасувати, та задовольнити його заяву про роз`яснення рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року та визначення порядку його виконання. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішення є незрозумілим та потребує обов`язкового роз`яснення та встановлення порядку його виконання.
       Відзив на апеляційну скаргу не надано.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду є чітким і зрозумілим, постановленим на підставі доказів, які містилися в матеріалах цивільної справи на час винесення судового рішення та у межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Також вказав, що не вбачає передбачених законом підстав для встановлення порядку і строку виконання рішення.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року по справі №204/5424/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Повернуто ОСОБА_1 з володіння АТ КБ «ПриватБанк» майно в натурі, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що отримана без достатньої правової підстави. Повернуто ОСОБА_1 , з володіння АТ КБ «ПриватБанк» майно в натурі, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , що отримана без достатньої правової підстави. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6791,90 грн.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа – Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про повернення майна, що отримано без достатньої правової підстави відмовлено.
       Постановою Верховного Суду від 03 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року скасовано. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року залишено в силі. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , в порядку розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, 13583,80 грн. 
       Положеннями ст.271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.
       Із аналізу зазначеної норми закону вбачається, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. 
       Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
       Тобто роз`яснення рішення суду — це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
       Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
       На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення. Недоліки у рішенні, які б можливо було усунути шляхом його роз`яснення, відсутні.
       Натомість, з заяви про роз`яснення рішення вбачається, що позивач фактично просить викласти у резолютивні частині рішення суду нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду судом першої інстанції. Цим самим ОСОБА_1 фактично ставить питання про внесення в резолютивну частину рішення нових даних, що шляхом роз`яснення рішення не допускається.
       Звертаючись до суду з заявою про роз`яснення рішення суду, ОСОБА_1 не зазначає, в чому рішення суду є незрозумілим, а по суті просить змінити зміст рішення суду шляхом внесення змін до резолютивної частини рішення, посилаючись на те, що йому було відмовлено у державній реєстрації прав на нерухоме майно. Однак, роз`яснення рішення суду у такому випадку призведе до зміни змісту рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року, шляхом доповнення резолютивної частини рішення суду новими висновками, які не були предметом розгляду.
       Відмовляючи у задоволенні заяви в частині визначення порядку виконання рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності для цього правових підстав.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
       Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
       При цьому, заявник, посилаючись на п.1 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, згідно якої у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення, просив встановити порядок виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року по справі № 204/5424/21, а саме що рішення підлягає виконанню на загальних підставах, встановлених для виконання рішення суду шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, зареєстрованого у цьому реєстрі за відповідачем АТ КБ «Приватбанк». 
       Однак, зі змісту поданої позивачем позовної заяви вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач не заявляв про встановлення порядку і строку виконання рішення та у заяві про визначення порядку виконання рішення не зазначив обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
       Таким чином, оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального права, отже підстави для її скасування колегія суддів не вбачає.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішення є незрозумілим та потребує обов`язкового роз`яснення та встановлення порядку його виконання, колегія суддів не бере до уваги з вищенаведених підстав.
       За змістом ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
       Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
       Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ: 

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
       Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Головуючий:                  А.П. Барильська

       Судді:                  Е.Л. Демченко 

                                                                                М.О. Макаров