КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження                                                                                                                                                                        
№22-ц/824/13066/2023                                                                                              
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
  
12 грудня 2023року                                                                        місто Київ
                                                                                                   справа № 363/83/22
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого судді: Борисової О.В.
                   суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                   за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Котлярової І.Ю., повний текст рішення складено 23 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення виконання умов договору, -
 
                                                   В С Т А Н О В И В:
 
В січні 2022 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просив:
стягнути з  ОСОБА_3 на його користь пеню за прострочення виконання умов договору від 12 квітня 2019 року №0025/04/2018 у розмірі 7 274 816,08 грн., а також судові витрати.
В мотивування вимог посилався на те, що 12 квітня 2019 року між ФОП ОСОБА_3 та ним було укладено договір купівлі-продажу №0025/04/2018, відповідно до умов якого продавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язувався передати у власність покупцю меблі, а покупець зобов`язувався прийняти меблі та оплатити їх у порядку та на умовах, визначених цим договором. 
Пунктом 1.2 договору передбачені найменування та кількість меблів, які підлягають переданню у власність покупцю, на умовах цього договору. 
Вказував, що загальна вартість меблів становить 63500 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ, станом на 12 квітня 2019 року становить 1 703 705 грн. 
Згідно п.3.2 договору, покупець зобов`язувався в день підписання договору, або протягом трьох банківських днів здійснити попередню оплату за меблі у розмірі 50800 доларів США. 
Зазначав, що відповідно до прибуткового касового ордеру №001 від 12 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_3 отримав від позивача 1 159 109,00 грн. із визначенням підстави для отримання таких коштів як «оплата за меблі по договору від 12 квітня 2019 року №0025/04/2018», що в еквіваленті по курсу НБУ, станом на 12 квітня 2019 року, становило 43 202 доларів США. 
Вказував, що відповідно до п.3.3 договору повна оплата (за вирахуванням попередньої оплати та оплати при доставці) здійснюється після належної передачі меблів покупцю в момент підписання сторонами договору акту приймання - передачі меблів. 
За порушення строків виконання зобов`язань, передбачених п.3.2, п.3.3, п.4.1 договору, винна сторона зобов`язана сплатити іншій стороні пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язань в розмірі 0,5% від суми прострочення платежу чи вартості меблів, передача якого прострочена (п. 7.1 договору). 
Позивач посилався на те, що станом на день звернення з позовною заявою акт приймання - передачі меблів між сторонами не підписаний з вини відповідача, оскільки останній до цього дня не виконав умови договору. 
Вказував, що ФОП ОСОБА_3 було частково виконано свої зобов`язання за договором та здійснено передачу меблів, визначені у п.1.2 договору, однак меблі були поставлені не у повному обсязі та мають дефекти, про що неодноразово повідомлявся відповідач у месенджері «Viber», що датовано ще 10 вересня 2020 року. 
Зазначав, що у вказаній переписці позивачем було повідомлено відповідача про необхідність у повному обсязі поставити меблі, відповідно до умов договору та після чого мав бути підписаний акт приймання передачі меблів, а також повідомлено про необхідність вирішення питання з дефектною продукцією, а також ціну відновлення пошкодженої ним паркетної дошки. 
Посилався на те, що ним 07 жовтня 2021 року було направлено відповідачу вимогу про усунення дефектів поставлених меблів, в межах взятих на себе зобов'язань за договором від 12квітня 2019 року №0025/04/2018, у термін десять робочих днів з дня отримання даної вимоги. Однак, вимога була залишена без розгляду, дефекти меблів, які були виявленні позивачем при переданні та початку експлуатації меблів, усунуто не було.
Вказував, що ФОП ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобов`язання за договором та прострочив їх на 854 дні (126 днів у 2019 році, 365 днів у 2020 році, 363 дні у 2021 році), а тому вважає, що стягнення з відповідача пені за прострочення виконання умов договору є цілком обґрунтованим та закономірним. 
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що незалежно від того, що відповідачем не було поставлено усі меблі за договором (зокрема, каркаси під картини загальною вартістю 20445 грн.), поставлені меблі були неналежної якості та мали дефекти, відповідачем були порушені строки виконання умов договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_3 не несе відповідальності за прострочення виконання умов договору, а тому пеня не підлягає стягненню з останнього.
Вказував, що особи визначені судом як свідки та допитані у судовому засіданні не є такими у розумінні ЦПК України, оскільки не має жодного підтвердження, у тому числі документального, що вказаним особам могло бути відомо про обставини, які мають значення для справи. Дані особи не приймали участі у виконанні умов договору від 12 квітня 2019 року та про них нічого не відомо позивачу. У свою чергу, суд першої інстанції, визнаючи покази даних осіб та визначаючи їх як свідків, залишив дане без уваги та як наслідок врахував їх свідчення та обгрунтував ними своє судове рішення.
Зазначав, що вимога про усунення дефектів меблів дійсно була направлена позивачем лише 07 жовтня 2021 року, після того як позивач дізнався, що у Вишгородському районному суді Київської області є справа №363/83/22 про стягнення з нього надуманої заборгованості і відповідач ввів його в оману, оскільки всі обіцянки про усунення недоліків меблів та поставлення тих меблів які відповідач не поставив не відповідають дійсності
Посилався на те, що не грунтуються на матеріалах справи твердження суду першої інстанції стосовно того, що переписка у месенджері «Viber» між позивачем та відповідачем, не може бути взята до уваги, оскільки така переписка є вибірковою, незмістовною та не може свідчити, що вона велася між сторонами та стосувалася виконання укладеного між ними договору від 12квітня 2019 року.
Вказував, що суд першої інстанції проігнорував дійсний зміст п.7 укладеного між сторонами договору щодо наявності підстав для нарахування пені.
Зазначав, що суд в оскаржуваному рішенні жодним чином не спростував чому суд не взяв до уваги аргументи представника позивача - адвоката         Розмоша В.І. стосовно того, що акт від 20 липня 2020 року, станом на 20 липня 2020 року не складався та і не міг бути складений.
26 вересня 2023 року від представника відповідача до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення залишити без змін.
У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
За змістом статей 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.
Як передбачено статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
За змістом частини першої статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно частини першої статті 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Положеннями частини першої статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Частиною першою статті 673 ЦК України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Згідно частин першої, другої, четвертої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.
Відповідно до частини першої статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2019 року між                       ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та  ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір №0025/04/2018, згідно п.1 якого виконавець в порядку та на умовах, визначеним цим договором, зобов`язується передати у власність замовнику меблі, найменування та номенклатура якого визначається в п.1.2. договору (надалі - «меблі»), а замовник зобов`язується прийняти меблі та оплатити їх у порядку та на умовах, визначених цим договором.
Підпунктом 1.2 пункту 1 договору визначено опис меблів, зокрема: Кабінет, робоча зона: МДФ Niemann білий 19мм, фарбований МДФ 10 мм, стіл металевий, 3д панель, підсвітка, стінові панелі та потолочна конструкція з ДСП Egger, каркас під картини. Кухня та гостинна зона: МДФ фарбовані фасади, кварцева стільниця та фартух, servo drive механізми, корпус Egger під фасади, петлі з доводкою та з системою tip-on, магнітна полоса, лоток, сушка, мусорне відро, підсвітка, 3д панелі, барна частина з натурального дуба; обшивка каміну та металевий каркас кварц; стінові панелі МДФ шпонований; потолочна конструкція з мдф панелей, шпон; сходи, загартовані скляні перила; шафа-купе напроти сходів; 3д декоративні панелі с підсвіткою. Коридор прохожої: дзеркало; тумба під взуття; шафа; вішалка з фарбованої фанери. Душова (1й пов.): пенал біля душової водостійкий, дзеркало з підсвіткою. Спальня хазяйська: дзеркальні та скляні фарбовані панелі; консоль під ТВ, манікюрна зона з підсвіткою та висувними шухлядами; стінові панелі МДФ шпонований, прикроватні тумбочки; конструкція з металевим профілем та підсвіткою; каркас під картини. Спальня гостьова: стінові панелі ДСП Egger з підсвіткою, консоль під ТВ, прикроватна консоль; стінові панелі Niemann; гардеробна частина з фасадами, конструкція під пральні машини. Дитяча: учбова зона з консоллю та підсвіткою; прикроватна тумба з фасадами МДФ фарба, стінові панелі з підсвіткою; шафа з підсвіткою, фасаді МДФ фарбовані. Гостина: конструкція під ТВ матова з підсвіткою та консоллю з висувними шухлядами; каркас під картини; стінова конструкція з МДФ панелями Niemann глянець. Гардеробна: гардеробна зона з підсвіткою та висувними шухлядами. Коридор 2й поверх: стінові панелі; 3д МДФ панель з під світкою. Санвузол 2й поверх 1й: тумба-консоль під умивальником з висувними шухлядами; дзеркало з підсвіткою; пенал над унітазом. Санвузол 2й поверх 2й: тумба-консоль під умивальник; дзеркало з підсвіткою; пенал над унітазом. Туалет вуличний: дзеркало; тумба під умивальник дубова. Мангальна зона: модуля дубові.
Відповідно до п.2 вказаного договору виконавець зобов'язується передати меблі належної якості замовнику у строк визначений п.4 договору. Замовник зобов'язується прийняти меблі та сплатити передбачену цим договору вартість в порядку та розмірі, визначеному п.3 договору.
Пунктом 3 вищевказаного договору передбачено, що загальна вартість меблів становить: 63 500 доларів США без ПДВ. Замовник зобов'язується в день підписання договору, або протягом 3х банківських днів здійснити попередню оплату меблів у розмірі 50 800 доларів США без ПДВ.
Повна оплата (за вирахуванням попередньої оплати та оплати при доставці) здійснюється після належної передачі меблів замовнику в момент підписання сторонами акту прийому-передачі меблів.
У п.4 договору визначено, що передача меблів здійснюється протягом 90 робочих днів після внесення замовником попередньої оплати. Передача меблів здійснюється за адресою вказаною замовником. Прийом-передача меблів оформлюється актом прийому-передачі меблів, який підписуються сторонами чи їх уповноваженими представниками. При виявленні дефекту меблів при передачі в вини виконавця, останній зобов'язується на протязі десяти робочих днів усунути дефекти, а замовник зобов'язується надати виконавцю можливість виконати роботи по усуненню виявлених дефектів.
Пунктом 7.1 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов'язань, передбачених п.п.3.2, 3.3, 4.1 договору, винна сторона зобов'язана сплатити іншій стороні пеню за кожен день прострочення виконання зобов'язань в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу чи вартості меблів, передача якого прострочена.
Як вбачається з прибуткового касового ордеру №001 від 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 сплатив на користь ФОП ОСОБА_3 передплату за меблі по договору №0025/04/2018 від 12 квітня 2019 року в розмірі 1 159 109 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 12 квітня 2019 року становило 43 202 доларів США.
07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача вимогу про усунення дефектів поставлених меблів, згідно якої просив відповідача усунути дефекти, зазначивши, що камін конструктивно зроблений неправильно, відкрити дверцята каміна і обслужити його неможливо у зв'язку з тим, що заважає камінь навколо каміну. Також наявний дефект в кутку каменю каміна. Стіл обідній склеєний з двох частин, посередині столу чітко видно місце розрізу, мають місце тріщини в полотні. Барна стійка також склеєна з двох частин, у зв'язку з чим також наявні тріщини в полотні. На кухні камінь покладений так, що постійно в нижню секцію затікає вода і залишаються жовті розводи. Від потрапляння води розбухає МДФ (деревоволокниста плита середньої щільності). Стельові панелі закріплені таким чином, що візуально видно дефект кріплення, у зв'язку з чим вони мають не естетичний вигляд. Стінні панелі « Німан » встановленні не вірно, у зв'язку з чим мають виражені дефекти. Стінні панелі « Еггер » з підсвічуванням під телевізор, консоль встановленні не вірно, у зв'язку з чим мають виражені дефекти. Тумба консоль під умивальник, панель глянцева МДФ мають виражені дефекти. В межах виконання ФОП ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором від 12 квітня 2019 року №0025/04/2018 взагалі не передано наступні меблі: дзеркало, блоки алюмінієві під картини, дзеркало, фасади дубові, модулі водостійкі на терасу. Зазначені дефекти меблів, які ним були виявлені при передачі та початку їх експлуатації, просив усунути у термін десять робочих днів з отримання даної вимоги.
Позивач у позовній заяві вказував на те, що вимога була залишена без розгляду, дефекти меблів, які були ним виявленні при переданні та початку експлуатації меблів, усунуто не було. ФОП ОСОБА_3 станом на момент звернення до суду із даним позовом не передав у власність позивача у повному обсязі меблі, чим порушив взяті на себе зобов'язання за договором та прострочив їх на 854 дні (126 днів у 2019 році, 365 днів у 2020 році, 363 дні у 2021 році), а тому просив стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення виконання умов договору від 12 квітня 2019 року №0025/04/2018 у розмірі 7274816, 08 грн.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказував на те, що дійсно між сторонами був укладений договір №0025/04/2018, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 є виконавцем, а ОСОБА_1 - замовником. На момент підписання договору позивач здійснив попередню оплату вартості меблів у сумі            1 159 109 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 12 квітня 2019 року становило 43 202 доларів США. Факт отримання оплати підтверджується прибутковим касовим ордером №001 від 12 квітня 2019 року, що і не заперечується позивачем. Проте, в порушення вимог п.3.2. договору позивач не здійснив попередню оплату вартості меблів в повному обсязі та його заборгованість склала    7 598, 00 доларів США, або 203 854,34 грн. Відповідно до вимог п.3.2. договору останнім строком внесення замовником попередньої оплати є 18 квітня 2019 року. Зазначав, що оскільки позивач не виконав умови п.3.2 договору щодо внесення попередньої оплати у повному обсязі на загальну суму 50 800 доларів США, відповідно обрахунок строку виконання зобов'язань відповідача щодо передачі меблів замовнику в строк до 90 робочих днів не розпочався. Відповідач декілька разів нагадував позивачу про необхідність внесення попередньої оплати у повному обсязі, але останній пояснював, що обов`язково здійснить попередню оплату у повному обсязі, але через деякий час. Станом на 12 липня 2022 року таку оплату позивачем не було здійснено. Не зважаючи на порушення вимог договору позивачем, відповідач продовжив виконувати свої обов`язки відповідно до договору та розпочав виготовлення меблів. Відповідачем були виготовлені меблі, які були передбачені договором та передано їх замовнику, а 20 липня 2020 року проведено відповідні монтажні роботи по встановленню меблів за адресою: АДРЕСА_1 . Після встановлення меблів відповідач підготував акт прийняття-передачі товару від 20 липня 2020 року та запропонував позивачу підписати даний акт, однак позивач в присутності свідків, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовився від підписання даного акту. Свідки, які були присутніми під час відмови позивача від підписання акту прийняття-передачі товару є найманими працівниками, які безпосередньо доставляли та монтували меблі за адресою: АДРЕСА_1 . Посилався на те, що зобов`язання відповідача, передбачене п.4.1. договору щодо передачі меблів протягом 90 робочих днів після внесення замовником попередньої оплати, не було порушене, оскільки фактично позивач не здійснив попередню оплату товару у сумі, передбаченої договором. Саме тому, відповідальність у вигляді стягнення пені за нібито прострочення виконання умов договору не може бути застосовано до відповідача, відповідно до умов договору за порушення строків виконання зобов`язань, передбачених п.3.2, п. 3.3., п. 4.1. договору, винна сторона зобов`язана сплатити іншій стороні пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язань в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу чи вартості меблів, передача яких прострочена. В позовній заяві позивачем неодноразово наголошується на тому, що дійсно відповідачем частково виконано свої зобов`язання за договором - здійснено передачу товару (меблів). До позовної заяви позивач надає розрахунок пені, у якому розраховується сума пені виходячи із загальної суми договору - 1 703 705,00 грн., що еквівалентно 63 500 доларів США на момент укладення договору, однак, такий розрахунок не є коректним, оскільки договір, який підписаний з обох сторін, встановлює інший порядок розрахунку пені, а саме з суми вартості меблів, передача яких прострочена. 
Представник позивача у відповіді на відзив вказував на те, що позивач не виконав умови п.3.2. договору щодо внесення попередньої оплати у повному обсязі, на загальну суму 50 800 доларів США, відповідно обрахунок строку виконання зобов`язань відповідача, щодо передачі меблів позивачу в строк 90 робочих днів, не розпочався, зазначив, що позивач та відповідач чітко домовилися, що позивач, зобов`язується здійснити попередню оплату на користь відповідача, у свою чергу відповідач, зобов`язується поставити меблі позивачу протягом 90 робочих днів, після внесення замовником попередньої оплати. При цьому, п.4.1. договору не містить вимоги стосовно того, що передача меблів здійснюється протягом 90 робочих днів, виключно лише після внесення позивачем попередньої оплати у повному обсязі. Натомість п.3.3 договору передбачає, що повна оплата, не залежно від розміру попередньої оплати, здійснюється після належної передачі меблів позивачу, в момент підписання сторонами акту прийому - передачі меблів, а отже, не залежно від того, здійснив позивач на користь відповідача попередню оплату у повному обсязі, чи не здійснив такої, якщо відповідач взявся за виконання умов договору (не розірвав, не зупинив, тощо виконання договору через його не виконання іншою стороною) він зобов`язаний його виконати у порядок та строки визначені договором. 
Як вбачається з акту приймання-передачі товару від 20 липня 2020 року, ФОП ОСОБА_3 станом на 20 липня 2020 року в повній мірі виконав умови договору №0025/04/2018, а саме передав ОСОБА_1 та встановив за адресою: АДРЕСА_1 , наступні меблі: Кабінет, робоча зона: МДФ Niemann білий 19мм, фарбований МДФ 10 мм, стіл металевий, 3д панель, підсвітка, стінові панелі та потолочна конструкція з ДСП Egger, каркас під картини. Кухня та гостинна зона: МДФ фарбовані фасади, кварцева стільниця та фартух, servo drive механізми, корпус Egger під фасади, петлі з доводкою та з системою tip-on, магнітна полоса, лоток, сушка, мусорне відро, підсвітка, 3д панелі, барна частина з натурального дуба; обшивка каміну та металевий каркас кварц; стінові панелі МДФ шпонований; потолочна конструкція з мдф панелей, шпон; сходи, загартовані скляні перила; шафа-купе напроти сходів; 3д декоративні панелі с підсвіткою. Коридор прохожої: дзеркало; тумба під взуття; шафа; вішалка з фарбованої фанери. Душова (1й пов.): пенал біля душової водостійкий, дзеркало з підсвіткою. Спальня хазяйська: дзеркальні та скляні фарбовані панелі; консоль під ТВ, манікюрна зона з підсвіткою та висувними шухлядами; стінові панелі МДФ шпонований, прикроватні тумбочки; конструкція з металевим профілем та підсвіткою; каркас під картини. Спальня гостьова: стінові панелі ДСП Egger з підсвіткою, консоль під ТВ, прикроватна консоль; стінові панелі Niemann; гардеробна частина з фасадами, конструкція під пральні машини. Дитяча: учбова зона з консоллю та підсвіткою; прикроватна тумба з фасадами МДФ фарба, стінові панелі з підсвіткою; шафа з підсвіткою, фасаді МДФ фарбовані. Гостина: конструкція під ТВ матова з підсвіткою та консоллю з висувними шухлядами; каркас під картини; стінова конструкція з МДФ панелями Niemann глянець. Гардеробна: гардеробна зона з підсвіткою та висувними шухлядами. Коридор 2й поверх: стінові панелі; 3д МДФ панель з під світкою. Санвузол 2й поверх 1й: тумба-консоль під умивальником з висувними шухлядами; дзеркало з підсвіткою; пенал над унітазом. Санвузол 2й поверх 2й: тумба-консоль під умивальник; дзеркало з підсвіткою; пенал над унітазом. Туалет вуличний: дзеркало; тумба під умивальник дубова.
Відповідно до п.3 вказаного акту загальна вартість виконаних робіт складає: 1 703 705 грн. Замовником здійснено на користь виконавця попередню оплату у розмірі 1 159 109 грн. Таким чином: 1 703 705 - 1 159 109 = 544 596 грн. - 20 445 грн. (вартість каркасів під картини) = 524 150 грн.
У акті зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від його підписання в присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
В судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків були допитані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_5 пояснив, що з він знайомий з ОСОБА_3 , працював разом з ним, складали меблі. З ОСОБА_1  також знайомий це власник будинку, для якого вони складали меблі. Рік точно не пам`ятає, він з ОСОБА_3 приїхав до ОСОБА_1  та вони встановлювали там меблі, працювали у нього десь приблизно 3 місяці. ОСОБА_1  протягом цих трьох місяців приїжджав, робив свої зауваження, вони їх виправляли, далі очікували заробітну плату за ці три місяці. Коли приїхали здавати об`єкт, ходили, оглядали, ОСОБА_1  говорив, що все добре. В подальшому ОСОБА_3 попросив підписати акт, але ОСОБА_1  відмовився його підписувати та він своїм підписом засвідчив те, що ОСОБА_1  відмовився підписувати акт. Пояснив, все що зазначено було в акті і в договорі, все було виконано. Про каркаси під картинами нічого точно пояснити не може. ОСОБА_3 надавав акт          ОСОБА_1 , та останній здається ходив з ним, чому ОСОБА_1  не підписав акт йому не відомо, бо ніяких зауважень не було. Пояснив, що у трудових відносинах з ОСОБА_3 не перебував та робив він все не один, їх було декілька осіб. Текст угоди який був укладений між ОСОБА_3 та          ОСОБА_1  бачив. В угоді було зазначено найменування того, що вони мали поставити, а щодо загальної суми коштів ОСОБА_1  домовлявся особисто з ОСОБА_3 . Як саме називався акт не пам`ятає та вказав, що акт який міститься на аркуші справи 150, який наданий судом йому для огляду підписував, інші документи не підписував.
З показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що він з ОСОБА_3 знайомий, разом працюють. З ОСОБА_1 також знайомий. ОСОБА_3 зателефонував йому і повідомив, що є об`єкт на який потрібно приїхати та зробити заміри. ОСОБА_1 побачив вже коли вони завозили меблі. Після закінчення об`єкту, вони поїхали на його здачу. На об`єкті був ОСОБА_1 та інші люди,            ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що є акт, ОСОБА_1 його взяв і вони усі разом ходили оглядати чи все було зроблено. Після огляду ОСОБА_1 відмовився підписувати акт, а чому не відомо. Зі змістом акту який підписував був ознайомлений та все, що зазначено в акті все було встановлено. Щодо каркасів під картини - вони не були поставлені бо ОСОБА_3 чи не знайшов їх, чи не було тих що треба. Ходили разом з ОСОБА_1 оглядали, і на руках у нього був акт. Зазначив, що у ОСОБА_1 були зауваження, які ними були виправлені. Пояснити чому ОСОБА_1 відмовився підписувати акт не може, останній виключно повідомив, що не буде його підписувати. За виконану роботу оплату проведено не було. У трудових відносинах з ОСОБА_3 не перебував. Акт, що міститься на аркуші справи 150 підписував.
Представник позивача вказував на те, що акт приймання передачі меблів не підписаний сторонами з вини відповідача, оскільки останній не виконав умови договору.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач передав позивачу обумовлені договором меблі за виключенням каркасів під картини, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 20 липня 2020 року та не заперечується стороною відповідача.
Від підписання вказаного акту позивач відмовився, що засвідчено підписами     ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з яких ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якості свідків, підтвердили це в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що вимогу ОСОБА_1 направив на адресу відповідача про усунення дефектів поставлених меблів, виключно після звернення відповідачем до суду із позовом до нього про стягнення заборгованості за договором (справа №363/4078/20), тобто через рік після фактичного завершення робіт з їх монтажу та початку експлуатації меблів.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року у справі №363/4078/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року позовні вимоги                  ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість за договором №0025/04/2018 від 12 квітня 2019 року в розмірі 524 150 грн., а також судовий збір у розмірі 5 241,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 15 листопада 2023 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року в оскаржуваній частині та  постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року залишено без змін.
Судами у справі №363/4078/20 встановлено, що між сторонами було укладено змішаний договір щодо передачі у власність замовника меблів, який містить елементи договору купівлі-продажу та договору підряду.  ОСОБА_1 виконану ФОП ОСОБА_3 роботу не прийняв, негайно не заявив останньому про допущені ним у роботі відступи від умов договору або інші недоліки, та від оплати залишку її вартості безпідставно відмовився. Тому наявні підстави для стягнення із  ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 недоплаченої суми вартості наданих послуг.
Виходячи з вищезазначеного, судом першої інстанції було вірно встановлено, а представником позивача не спростовано, що саме з вини           ОСОБА_1  між сторонами не був підписаний акт приймання передачі меблів. Позивач жодних зауважень, претензій, у наданому йому відповідачем акті викладено не було.
А відтак, ФОП ОСОБА_3 належним чином виконав роботи, передав позивачу обумовлені договором меблі (за виключенням каркасів під картини про що відповідач вказав у акті приймання-передачі товару), натомість  ОСОБА_1 після огляду меблів безпідставно не прийняв роботу, не підписав акт приймання-передачі, негайно не заявив відповідачу про явні недоліки виконаної роботи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення пені за прострочення виконання умов договору.
Доводи апеляційної скарги  про те, що особи визначені судом як свідки та допитані у судовому засіданні не є такими у розумінні ЦПК України, оскільки не має жодного підтвердження, у тому числі документального, що вказаним особам могло бути відомо про обставини, які мають значення для справи, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч.1 ст.69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Згідно акту приймання-передачі товару від 20 липня 2020 року, викладені в ньому обставини додатково підтверджені свідками, які були заслухані судом першої інстанції та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань.
Заперечуючи проти наданого відповідачем акту приймання-передачі товару від 20 липня 2020 року, сторона позивача не надала жодних доказів на спростування викладених у ньому обставин.
Судом першої інстанції вірно не взято до уваги переписку сторін в месенджері «Viber», оскільки така переписка є вибірковою, незмістовною, обставин виконання зобов'язань за договором, прийняття робіт, виявлення їх недоліків та спосіб їх усунення підтверджувати не може і ці обставини достатньо не визначає. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди сторони позивача з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував, та не можуть бути підставами для скасування правильного судового рішення.
Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
 
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.
 
Головуючий:
 
Судді: