ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7773/23 Справа № 204/2637/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року                        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
                       головуючого - судді Демченко Е.Л.
                       суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О. 
                       при секретарі – Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року по справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталії Георгіївни, про визнання договору недійсним та поновлення права власності, - 
в с т а н о в и л а:

       У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПН ДМНО ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним та поновлення права власності. 
       02 березня 2023 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення свого позову шляхом накладання арешт на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 23,1 кв.м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1620831712101), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 січня 2023 року, посвідченого ПН ДМНО Заря Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №33; заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження та переходу права власності на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 23,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1620831712101; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав, пов`язаних з відчуженням та переходом права власності на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 23,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1620831712101.
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. 
       В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала невмотивована. Позивач, вказуючи, що вона завдала йому збитки у розмірі 1 655 400 грн. внаслідок пошкодження у ДТП його автомобіля, втім жодних рішень з приводу стягнення вказаної суми немає, тобто позивачем не доведено, що на момент укладення оспорюваного правочину існувало будь-яке невиконана нею та прострочене боргове зобов`язання та що майно було відчужене на момент виникнення цього боргового зобов`язання. 
       Відзив на апеляційну скаргу надано не було.
       Під час судового засідання представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Шпак В.І. про закриття апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на подання апеляційної скарги. 
       Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Стрижак Є.Ю. заперечував проти вказаного клопотання та пояснив, що з матеріалами справи та з оскаржуваною ухвалою він ознайомився 05 липня 20223 року та 14 липня 2023 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, звернувся з апеляційною скаргою, відповідні докази чого містяться у матеріалах справи. У зв`язку з чим апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для поновлення строку. Окремо зазначив про те, що дійсно права відповідачки захищав інший адвокат Ільєнко Р.П., який ознайомлювався з матеріалами справи, втім був призваний на військову службу. Звертав увагу на те, що визначальним при вирішенні питання про поновлення строку, згідно норм цивільно-процесуального права, є саме дата отримання оскаржуваної ухвали, а не дата ознайомлення з матеріалами справи.
       Колегія суддів наголошує на тому, що питання стосовно поновлення строку вирішувалося в ухвалі про відкриття провадження з наданням оцінки матеріалам даної справи. 
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року задоволена заява ОСОБА_2 про забезпечення його позову. 
       З такою ухвалою не погодилась відповідачка ОСОБА_1 та 14 липня 2023 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, звернулася з апеляційною скаргою. 
       Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно з ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
       При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.
       Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
       Право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції.
       Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
       Апеляційна скарга на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року була  подана 14 липня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, і скаржник не ставив питання про його поновлення, тому ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху для надання клопотання про поновлення строк та сплати судового збору. 
       Вимоги ухвали були виконані та надано платіжне доручення та клопотання про поновлення строку, в якому наведені правові підстави для його поновлення. 
       Вивчивши клопотання про поновлення строку та матеріали даної справи, було встановлено, що представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Стрижак Є.Ю. з матеріалами справи та з оскаржуваною ухвалою ознайомився 05 липня 2023 року та 14 липня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся з апеляційною скаргою (а.с.58-59,62-65,68), у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для поновлення строку та відкриття апеляційного провадження. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконання рішення суду існують усі підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
       Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції. 
       Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
       Підставами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. 
       Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
       Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. 
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
       Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року по справі №201/8464/22 ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КупАП. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2023 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишено в силі постанову суду першої інстанції.
       У вказаному ДТП, яке мало місце 22 вересня 2022 року, автомобіль позивача зазнав пошкоджень. 12 жовтня 2022 року експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І. було проведено експертне дослідження та зроблений висновок №9259 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, за змістом якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Tesla Model 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 1 655 400 грн.
       Позивач, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, вказує про те, що 27 січня 2023 року йому стало відомо, що відповідачка ОСОБА_1 , з метою ухилення від наступного повернення коштів у вигляді відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у особливо великому розмірі, здійснила фіктивне відчуження належного їй нерухомого майна у вигляді квартири, розташованої у АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №33, для уникнення подальшого звернення стягнення на вказану квартиру. Посилався на те, що вказаний правочин є фраудаторним. 
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
       Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
       Ухваливши судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився в тому, чи існує у відповідачки ОСОБА_1 невиконане та прострочене боргове зобов`язання перед позивачем саме на підставі судового рішення, не здійснив оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права.
       Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що жодних рішень з приводу стягнення з неї на користь ОСОБА_2 збитків наразі немає. 
       Позивач не надав доказів на обґрунтування необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
       За таких обставин ухвалу суду неможна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.

       Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року про забезпечення позову скасувати.

       У задоволенні заяви  ОСОБА_2  про забезпечення позову відмовити.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

               Головуючий:                                         Е.Л.Демченко 

        Судді:                                                 Т.Р.Куценко 

                                                                        М.О.Макаров