П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/9578/23	

                                                                                             Головуючий в 1 інстанції:  Єфіменко К. С.
                                                                                                            Місце ухвалення:  м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого  –  Лук`янчук О.В.
          суддів             –  Бітова А. І.
                                 –  Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом, якого позивач просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові у виплаті ОСОБА_1 доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ЮО 100918/45 від 03.03.2021 року в розмірі 65452,30 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ЮО 100918/45 від 03.03.2021 року в розмірі 65452,30 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
В обґрунтування позову вказано, що на виконання рішення суду ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії та сума невиплаченої заборгованості становить 65452,30 грн. Однак, ОСОБА_2 помер, а рішення суду залишилось не виконаним. При цьому, ОСОБА_1 є дружиною померлого та проживала з ним, а тому вона має право на одержання невиплаченої суми боргу пенсії, що підлягала виплаті пенсіонеру і залишилась недоодержаною, у зв`язку з його смертю, відповідно до ст.61 Закону № 2262-ХІІ. Однак, ГУ ПФУ в Одеській області протиправно відмовлено у виплаті суми боргу, що підлягала виплаті ОСОБА_2 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові у виплаті ОСОБА_1 доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ЮО 100918/45 від 03.03.2021 року в розмірі 65452,30 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ЮО 100918/45 від 03.03.2021 року в розмірі 65452,30 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом вказано, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Вказує, що відповідно до статті 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ст.ст.29,30,36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримую пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 30 відсотків грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_2 , який отримував пенсію за вислугу років, що підтверджується Перерахунками пенсії в разі втрати годувальника з 22.12.2021 та з 01.04.2023 року та встановлено рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 року по справі № 420/5988/18 та від 31.10.2022 року по справі № 420/13472/22.
Разом з тим, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 06.04.2020 року по справі № 420/5988/18, відповідачем було нараховано ОСОБА_2 доплату до пенсії в розмірі 65452,30 грн, що підтверджується Розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ЮО 100918/45 від 03.03.2021 року.
ОСОБА_1 звернулася до Відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 року по справі № 420/5988/18 доплату ОСОБА_2 з пенсії в розмірі 65452,30 грн.
Однак, Відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на відсутність правових підстав, що підтверджується листом №2944-2093/Ж-02/8-1500/23 від 14.02.2023 року.
Такі дії Відповідача, які виразились у відмові виплатити ОСОБА_1 суму пенсії в розмірі 65452,30 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, позивач вважає протиправними та за захистом своїх прав звернулась до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач, звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про виплату нарахованої ОСОБА_2 , але неодержаної суми пенсії у розмірі 65452,30 грн., протягом шести місяців після його смерті, тобто в межах строку, встановленого ч. 3 ст. 61 Закону України №2262-ХІІ, у відповідача відсутні підстави для відмови позивачу у виплаті суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові ОСОБА_2 , і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Перевіривши матеріали справи, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до  статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 1  статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII  передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Зміст  статті 61 Закону №2262-ХІІ  узгоджується з положеннями  Цивільного кодексу України.
Так, згідно зі статтями  1218,  1219 Цивільного кодексу України  до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.
Частина перша  статті 61 Закону №2262-ХІІ  містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.
Так, вищевказаними положеннями  Закону №2262-ХІІ  запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера.
Отже,  Закон №2262-ХІІ  визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.
Відповідно до частини третьої  статті 61 Закону №2262-ХІІ  зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відповідно до пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1  (у редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року по справі №200/10269/19-а сформулював правовий висновок, згідно якого у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.
Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1  статті 52 Закону №1058-IV  та частиною 1  статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2  статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2022 року по справі №200/10136/20-а.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 дотримано порядок та строк звернення до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про виплату сум пенсії, які нараховані її чоловікові ОСОБА_2 та залишилися неодержаними ним за життя, передбачений  статтею 61 Закону №2262-ХІІ.
Посилання апелянта на те, що позивачка матиме право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішень суду,  у разі зміни сторони виконавчого провадження є необґрунтованими. Такий висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області висновків суду першої інстанції про задоволення позову не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до  ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів  статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6  ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5  ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5  ст.328 КАС України.                                                                           
                                                         
                                                  Повний текст постанови складено та підписано 31 жовтня 2023 року. 

Суддя-доповідач 		О.В. Лук`янчук	
Судді	  	А.І. Бітов   І.Г. Ступакова