ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9521/23 Справа № 191/4092/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В.,
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року в цивільній справі номер 191/4092/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року у сумі 4569,40 грн та судового збору у сумі 268,40 грн. 
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року у видачі судового наказу за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ відмовлено.
Із вказаним судовим рішенням не погодився заявник ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з неправильним встановленням обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів, та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.
Щодо застосування положень Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року – в нормах цього Закону, що викладені по тексту ухвали суду від 25.09.2023 року, є посилання На інший закон України, який регулює в тому числі порядок отримання компенсаційних виплат учасниками ринку природного газу за безнадійну та сумнівну дебіторську заборгованість побутових споживачів.
Це є Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (від 14.04.2021р. №1639-IX). І саме посилання на цей закон Суд вважав достатнім для обґрунтування відмови у видачі судового наказу. 
Судом при винесені оскаржуваної ухвали фактично було тільки процитоване найменування цього закону, і не проаналізовані навіть загальні положення цього Закону з метою наступної оцінки фактичних обставин справи і чи підпадають правовідносини сторін по цій під правове регулювання нормами цього Закону.
Фактично ненадана оцінка матеріалам справи та непроаналізований період та характер заявлених до стягнення вимог з боржника ОСОБА_1 та не був зроблений висновок чи можна віднести заборгованість боржника по даній цивільній справі за характером та критеріями, що визначені в цьому закону до безнадійної та сумнівної заборгованості побутових 
споживачів, яка підлягає компенсаційній виплаті.
Списання заборгованості за даним Законом стосується лише несплаченої заборгованості, тобто заборгованості, яка не виставлялася в рахунках побутовим споживачам, але обліковувалася у фінансовій звітності, та яка фактично не сплачена.
Крім того, Великою Палатою Верховного Суду розглядався спір між побутовим споживачем та Оператором ГРМ щодо правомірності дій в частині приведення об`єму природного газу до стандартних умов. За результатом розгляду ВП ВС вказаного спору було відмовлено в задоволенні позовних вимог побутового споживача.
ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» виставляв рахунки побутовим споживачам за об`ємами, приведеними до стандартних умов лише за період 01.10.2018-31.12.2019 роки. За інші періоди в рахунках, які надавали побутовим споживачам, приведення до стандартних умов було виключено. Натомість об`єм природного газу, який закуповувався у АТ «НАК «Нафтогаз України» для подальшої реалізації побутовим споживачам, був приведений до стандартних умов. В результаті чого у ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» утворилась заборгованість перед АТ «НАК «Нафтогаз України» на різницю об`єму, приведеного до стандартних умов. Вказане стало підставою для прийняття Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».
Станом на дату розгляду справи між суб`єктами ринку природного, на яких поширюється дія вищезазначеного Закону, досі не провели відповідні взаєморозрахунки та реальне фінансування з державного бюджету такої заборгованості також не здійснено.
Заборгованість боржника ОСОБА_1 не можна віднести за визначеними критеріями ані до безнадійної та сумнівної заборгованості, ані до заборгованості, яка за критеріями визначеними в Законі підлягає компенсації з державного бюджету постачальнику газу. 
Тому, до заборгованості споживача ОСОБА_1 не можуть бути застосовані правові норми, що передбачені Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року (№2479-IX) та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (від 14.04.2021р. №1639-IX), на які посилався суд першої інстанції, як на підставу відмови у видачі судового наказу.
Окрім того, відповідно до роз`яснень Міністерства Реінтеграції України, заборона, визначена статтею 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» поширюється на території, де ведуться бойові дії або тимчасово окуповані РФ, відповідно до Переліку Мінреінтеграції.
Як видно із матеріалів заяви про видачу судового наказу, газопостачання здійснювалось за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові (можливі бойові) дії або тимчасово окупованих РФ, дана територія Дніпропетровської області не відноситься до території де ведуться бойові дії або до окупованих територій.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.
Згідно з частиною 2 статі 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Відповідно до частини 13 статі 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи 
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 15.09.2023 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернулось до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року у сумі 4569,40 грн та судового збору у сумі 268,40 грн (а.с. 3-9).
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року у видачі судового наказу за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, відмовлено (а.с. 14).
Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» встановлено імперативний характер заборони здійснювати дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості, наведено певний перелік вимог для проведення компенсації державою за постачання газу постачальнику, а до заяви таких документів не надано.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинні бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Положеннями ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.
Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року в загальній сумі 4569,40 грн, з розрахунку заборгованості вбачається період її нарахування та її часткова оплата споживачем.
Щодо посилань суду першої інстанції на положення Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30діб та в подальшому Указом Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та він триває досі.
Згідно абзацу 5 частини 2 статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.
Відповідно до роз`яснень Міністерства Реінтеграції України, заборона, визначена статтею 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» поширюється на території, де ведуться бойові дії або тимчасово окуповані РФ, відповідно до Переліку Мінреінтеграції.
Йдеться про осіб, які були змушені покинути свої домівки й евакуювалися у більш безпечні регіони.
Споживачі мають надати постачальнику комунальних послуг або управителю багатоквартирного будинку документи, що підтверджують їх відсутність у будинку. Це перш за все довідка внутрішньо переміщеної особи, документ про тимчасовий прихисток в іноземній державі або документи з роботи, щодо лікування, навчання, проходження військової служби.
Аналіз викладеного свідчить про те, що дія Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» розповсюджується на мешканців територій, які віднесені до зони активних бойових дій. До таких територій смт Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області не відноситься.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 379 ЦПК України і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Судді: