ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/1294/20	Головуючий у 1-й інстанції   Зушман Г.І. 	
Провадження № 22-ц/817/890/23 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участі секретаря - Панькевич Т.І.
та сторін - позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Кравець І.Б., представників ОСОБА_2 адвокатів - Найда І.А., Бєлікова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 594/1294/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Бєлікової Анастасії В`ячеславівни на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року, ухваленого суддею Зушман Г.І., повний текст якого складено 07 липня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Мельнице-Подільська селищна рада в особі органі опіки та піклування; Долинська міська рада в особі органу опіки та піклування, про відібрання малолітньої дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Мельнице-Подільська селищна рада в особі органу опіки та піклування; Долинська міська рада в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:
у вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Мельнице-Подільська селищна рада в особі органі опіки та піклування; Долинська міська рада в особі органу опіки та піклування, про відібрання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька та повернути його матері, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині.
В обґрунтування позову посилається на те, що 09 лютого 2010 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, під час якого народився син ОСОБА_4 . Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2020 року в справі № 343/532/20, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано і сина ОСОБА_4 залишено проживати з нею, тому він після розірвання шлюбу продовжив проживати разом з нею. Проте, 27 червня 2020 року у вечірній час відповідач ОСОБА_2 , застосовуючи до неї та її матері ОСОБА_5 фізичну силу, не пояснюючи своїх дій, без будь-якого попередження про свої наміри, викрав сина ОСОБА_4 з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та до теперішнього часу безпідставно утримує його на території домоволодіння своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , та не повертає його. Таким чином, відповідач всупереч рішенню Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2020 року самочинно, без її згоди змінив місце проживання сина ОСОБА_4 .
16 жовтня 2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, у якій він просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2020 року, яке залишено апеляційною інстанцією без змін, залишено дитину на проживанні з матір`ю, проте, цим рішенням не визначено місця проживання дитини. У постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 17.08.2020 в даній справі зазначено, що місцевим судом під час розгляду справи не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини. В той же час орган опіки та піклування в особі Борщівської районної державної адміністрації на його заяву про визначення місця проживання дитини з батьком надіслав лист № 371/01-18 від 01.09.2020 із відмовою у розгляді такої заяви у зв`язку з тим, що спір між сторонами щодо місця проживання дитини вирішений у судовому порядку. Відтак, питання щодо місця проживання дитини станом на сьогоднішній день не вирішено, ані у судовому порядку, ані у позасудовому порядку органом опіки та піклування, а спір між сторонами щодо місця проживання дитини продовжує існувати.
Починаючи з народження дитини і до теперішнього часу він бере активну участь у вихованні дитини, постійно піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, забезпечує необхідним харчуванням, одягом, засобами гігієни; забезпечує належний медичний догляд, лікування дитини: відвідує з сином лікарів, проходить з дитиною необхідні медогляди, регулярно відвідує стоматолога. Дитина вважає своєю сім`єю тата, бабусю та дідуся по батьковій лінії. Проживання дитини з батьком позитивно впливає на дитину та її психоемоційний стан покращується. Він створює всі умови для отримання сином освіти, саморозвитку, засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Місце проживання дитини є комфортабельним, у ньому створені всі умови для утримання дитини. Дитина має окреме місце для сну, відпочинку, ігор, навчання, має все необхідне для нормального фізичного та духовного розвитку. Посилається на те, що він є працевлаштований, працює на посаді інженера-програміста у ТОВ «Сайбенетікс Україна» та є фізичною особою-підприємцем (КВЕД 62.01 Комп`ютерне програмування), тобто, має досить високий та стабільний дохід, яким він може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання сина. Позитивно характеризується по місцю роботи та за місцем проживання, ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках. Також вважає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, проживання сина з батьком повністю відповідає найкращим інтересам дитини.
Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.
Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини задоволено.
Відібрано малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 , (зареєстрований у АДРЕСА_2 ) та повернути його матері ОСОБА_1 , (зареєстрована в АДРЕСА_1 ).
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у справі в сумі 16068,80 грн.
Інші судові витрати по справі покладено на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.
Рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її матері допущено до негайного виконання.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Бєлікова А.В. просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.
В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що як вбачається із рішень суду про розірвання шлюбу судом першої інстанції не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини. Дитина після розірвання шлюбу сторін фактично не проживала з матір`ю, а
проживала з матір`ю і батьком поперемінно; при цьому між сторонами існував спір про місце проживання сина. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що дитина дійсно фактично залишилися і проживала після розірвання шлюбу з позивачем.
Окрім цього, вимога про повернення дитини у порядку ст. 162 СК України без попереднього визначення місця проживання дитини органом опіки та піклування або судом свідчить про передчасність вимог щодо відібрання дитини.
Судом першої інстанції також не було взято до уваги висновок експертизи № СЕ-19/102-21/11143-ПС від 31.01.2023 року. Даним висновком зазначено, що дитина має складні стосунки з матір`ю і повернення сина до неї не відповідатиме його найкращим інтересам, і негативно вплине на психологічний стан хлопчика.
Крім цього, не було взято до уваги висновок психолога Марціновської І.П. від 25.07.2020 року та від 04.10.2020 року висновок шкільного психолога, з яких вбачається, що враховуючи особливості життєвої ситуації дитини та результати психологічного обстеження, можна визначити найкращий перебіг подій для емоційної стабільності хлопчика та формування особистості: означити постійне місце проживання дитини з татом та регулярне спілкування з мамою. Психолог Марціновська І.П. у своїх свідченнях також наголосила, що між мамою та сином «відсутній емоційний контакт» та «дитина немає близькості у відносинах з матір`ю».
Шкільний психолог Бялковська О.В. повідомляла, що хлопчик на питання, чи хоче він жити з мамою відповів, що «ні, не хотів би», «тому, що хочу жити з татом».
Отже, висновками усіх трьох психологів доведено, що дитина, незважаючи на свій вік, повністю усвідомлює суть спору між батьками, може сформулювати та висловити власну чітку думку, яка є незалежною від впливу батька. Докази того, що думка дитина сформована під впливом, батькам чи його тиском, відсутні, тому висновок про залежність думки дитини, висловлений судом першої інстанції, безпідставний.
В матеріалах справи відсутні докази наявності перешкод у спілкуванні матері із дитиною.
За три роки мати приїжджала до дитини усього лише 5 чи 6 разів, більшість таких візитів проходили за участю представників служби у справах дітей Мельнице-Подільської селищної ради. Приїжджати і бачитися з сином частіше мати не виявляла ініціативи. При цьому вперше мати приїхала до дитини у жовтні 2021 року, тобто більш ніж через рік проживання сина з батьком. У матеріалах справи відсутні докази того, що мати приїжджала до сина, а батько чинив перешкоди у побаченнях матері з сином.
Подання матір`ю заяви про нібито вчинення перешкод у спілкуванні до органу опіки у квітні 2023 року без жодних доказів, також не підтверджує наявність таких перешкод.
       Представник ОСОБА_1 адвокат Кравець І.Б. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бєлікової А.В., у якому зазначила, що спір про те, з ким із батьків буде проживати дитини на момент вирішення питання про розірвання шлюбу, не існував, інакше суд не міг вирішити питання про залишення проживання дитини разом з одним із батьків.
       Твердження апелянта про те, що дитина поперемінно проживала то з ним, то з матір`ю не відповідають реальним обставинам. Дитина на постійні основі проживала з матір`ю. При цьому мати не перешкоджала спілкуванню батька із сином, оскільки усвідомлювала важливість участі батька у житті дитини, не зважаючи на припинення шлюбу, тож останній міг зустрічатися, бачитися із сином.
       Якщо після припинення шлюбу батьки одразу не звертались до органу опіки та піклування чи суду з проханням визначити місце проживання дитини, то місце проживання того з батьків, з ким фізично залишилась дитина, і вважається її звичайним місцем проживання.
       Тож, викрадаючи дитину, батько фактично проігнорував найкращі інтереси дитини, одноосібно, без дотримання законодавчо встановленої процедури здійснив неправомірну, насильницьку зміну місця проживання дитини і прийняв рішення про розлучення малолітньої дитини з матір`ю.
Щодо неврахування висновку експертизи від 31.01.2023 року, висновків психолога Марціновської І.П. від 25.07.2020 та від 04.10.2020 року, висновку шкільного психолога і їх показів як свідків; думки дитини; висновку органу опіки та піклування Мельниці-Подільської селищної ради від 27.05.2021 року, наголосила, що відсутність вираженої прихильності дитини до своєї мами не є наслідком винної пасивної поведінки матері, позивачка довела і суд першої інстанції правильно врахував: по-перше, існування об`єктивних, незалежних від позивачки перешкод для спілкування з дитиною, по-друге, вжиття позивачкою активних дій, спрямованих на усунення цих перешкод.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що самовільно, без згоди і всупереч волі матері під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_2 незаконно організував вивезення малолітньої дитини за кордон, після чого цілком обмежив контакти матері з дитиною, не повідомляє місцезнаходження дитини - ані країну, ані адресу перебування, з моменту виїзду закордон мати ні разу не спілкувалась з сином, оскільки чоловік не відповідає та ігнорує її вимоги, що підтверджується перепискою у комунікаторі Viber.
       У судовому засіданні представники ОСОБА_2 адвокати Найда І.А. та Бєлікова А.В. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.
        ОСОБА_1 та її представник адвокат Кравець І.Б у судовому засіданні апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Бєлікової А.В. не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
       13 листопада 2023 року на електрону адресу суду від Мельнице-Подільської селищної ради поступила заява, у якій позов визнали і просили суд розглядати справу № 22-ц/817/890/23 у відсутності представника органу опіки та піклування Мельнице-Подільської селищної ради.
       Представник Долинської міської ради в особі органу опіки та піклування до суду не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, хоча були належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується надісланою на їх електронну адресу, зазначену в матеріалах справи, судову повістку.
       Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи (пункт 2 частина 8 статті 128 ЦПК України).
       Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.         
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09 лютого 2010 року перебували у шлюбі, зареєстрованому в Мельнице-Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 3.
Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Малотур`янською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області 20 серпня 2013 року ( т. 1 а.с. 9).
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2020 року у справі № 343/532/20 (т. 1 а.с. 10), залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року (т. 1 а.с.11-13), шлюб між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09 лютого 2010 року в Мельнице-Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 3, розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживанні з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 
ОСОБА_2 22 червня 2020 року о 11.28 год. звертався в поліцію з повідомленням про те, що колишня дружина ОСОБА_1 забирає їхнього спільного сина (рапорт помічника чергового Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області (т. 1 а.с. 38). Проведеною перевіркою працівниками Борщівського відділення поліції встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки будь-якого правопорушення (т. 1 а.с. 45).
Станом на 27 червня 2020 року малолітній ОСОБА_3 проживав разом з матір`ю за місцем її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На момент пред`явлення позову син сторін ОСОБА_3 проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Мельнице-Подільської селищної ради № 1324 від 01 жовтня 2020 року (т.1 а.с.46), згідно якої син відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проживає з ним за вказаною адресою без реєстрації з 28 червня 2020 року, а також навчається в 1-А класі Мельнице-Подільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Борщівського району Тернопільської області (довідка Мельнице-Подільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №194 від 05 жовтня 2020 року (т. 1 а.с. 118).
Згідно із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного комісією Мельнице-Подільської селищної ради 12 серпня 2020 року за № 110 (т. 1 а.с. 119) та довідки Мельнице-Подільської селищної ради від 23 грудня 2020 року № 1709 (т. 1 а.с. 237) та від 01 жовтня 2020 року № 1325 (т. 1 а.с. 117) ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 з батьками: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також сином ОСОБА_3 , який проживає без реєстрації, в будинку, яким володіє та розпоряджається батько відповідача ОСОБА_8 . Загальна площа будинку 110 кв.м. Сім`я проживає в нормальних матеріально-побутових умовах. ОСОБА_3 має свою кімнату, іграшки та все необхідне.
Згідно із довідки ТОВ «Сайбенетікс Україна» від 22 вересня 2020 року №22/09/2020-001 (т. 1 а.с. 120) ОСОБА_2 працює в ТОВ «Сайбенетікс Україна» з 12 травня 2020 року та займає посаду інженера-програміста. Річний оклад у розмірі гривневого еквівалента 49 000 доларів США до вирахування податків. Дохід за період з 12 травня 2020 року по 31 серпня 2020 року склав 414 610,98 грн.
Відповідно до довідки ТОВ «Сайбенетікс Україна» від 15 грудня 2020 року № 15/12/2020-001 (т. 1 а.с. 232) ОСОБА_2 встановлено гнучкий режим робочого часу. Враховуючи рекомендації щодо запобігання поширенню COVID-19, було переведено на дистанційну роботу за місцем проживання на невизначений час.
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 18 листопада 2015 року і основним видом його діяльності є комп`ютерне програмування (62.01), що встановлено з долученої до матеріалів справи інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с 121).
Згідно з характеристики ТОВ «Сайбенетікс Україна» ОСОБА_2 працює в ТОВ «Сайбенетікс Україна» з 12 травня 2020 року на посаді інженера-програміста. Виконує всі поставлені перед ним завдання обґрунтовано, швидко, з детальною обробкою та відмінною якістю. Оперативно приймає рішення, швидко реагує на зміни в обстановці. Мислить творчо, постійно прямує до пошуку оригінальних та нестандартних рішень. Штрафів, доган і стягнень за час виконання своїх трудових обов`язків не мав. Володіє позитивними особистісними якостями - привітний, тактовний, комунікабельний. За характером спокійний та врівноважений, відзначається загальною культурою і високими моральними якостями. Виявляє чуйність, ввічливість і доброзичливість у відношенні до колег. Завжди готовий надавати підтримку і допомогу у критичних ситуаціях. Зарекомендував себе як толерантний, порядний, чесний і не схильний до конфліктів працівник.
Відповідно до характеристики Мельнице-Подільської селищної ради від 01 жовтня 2020 року № 29 (т. 1 а.с. 123) ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 зі своїми батьками та сином ОСОБА_3 . Мати дитини проживає окремо. Щодо стосунків із сином ОСОБА_10 характеризується добротою, терпінням, вмінням слухати сина. Батько багато часу та власних сил приділяє вихованню сина. Значну частину часу він проводить на подвір`ї будинку, де проживає, граючись із сином, читаючи книги, займаючись садівництвом. Батько слідкує за освітою сина, самостійно водить дитину до першого класу місцевої школи. ОСОБА_10 займається розвитком дитини, вчить з ним уроки, піклується про його здоров`я та фізичний розвиток, виховує, дитину в дусі любові до своєї сім`ї, поваги до старших, християнських цінностей. Син ОСОБА_10 є активним, розумним та вихованим хлопчиком, він товаришує з місцевими дітьми, часто грається з ними на своєму подвір`ї або у будинку під наглядом батька чи бабусі. Стосунки батька з сином - люблячі, довірливі, теплі та близькі. Вдома у ОСОБА_2 завжди чисто та прибрано, у дитини є все необхідне, зокрема одяг, взуття, багато іграшок та книг. За характером ОСОБА_10 спокійний, врівноважений, розсудливий, тактовний та працелюбний. Він завжди доброзичливий до сусідів, підтримує з ними дружні відносини, завжди готовий прийти на допомогу. Розбіжностей, суперечок із сусідами за весь час проживання не було. До кримінальної та адміністративної відповідальності під час проживання за вказаною адресою не притягувався. Не зловживає алкогольними напоями чи наркотичними засобами.
За даними довідок КНП «Борщівська районна лікарня» від 23 червня 2020 року ОСОБА_2 не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах (т. 1 а.с. 130-131).
Петрів С.В. , яка є класним керівником ОСОБА_3 , під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснила, хлопчик зарахований у Мельнице-Подільську загальноосвітню школу в серпні 2020 року. Батько цікавиться дитиною, сприяє її розвитку, дбає про дозвілля. Дитина забезпечена усім необхідним, комфортно себе почуває з батьком. Позивачка ОСОБА_1 вперше зателефонувала до неї 29.03.2021, хотіла знати, як дитина адаптувалася. Потім вона ще телефонувала до неї у квітні та декілька разів у травні, цікавилася успішністю та відвідуванням, казала, що боїться приїжджати в смт. Мельниця-Подільська, що батько не відповідає на її дзвінки.
Бялковська О.В. , яка працює психологом у Мельнице-Подільській загальноосвітній школі, пояснила у суді першої інстанції, що під час спілкування з ОСОБА_3 встановила, що дитина має певну тривожність. В останній розмові на її запитання він сказав, що хотів би жити з татом і з мамою. Дитина дуже добре розвинута, прив`язана до тата, який цікавиться і турбується нею.
Марціновська І.П. , яка працює психологом у Центрі психології та особистісного зростання «Гармонія» в суді першої інстанції зазначила, що 25.07.2020 до неї звернувся ОСОБА_2 з метою обстежити сина. На той час дитина проявляла страх, скутість. Наступне звернення батька було 04.10.2020. Тоді стан дитини був кращий, хлопчик поводив себе вільно, розкуто. Вона встановила, що дитина висловлює більшу прихильність до тата. Під час розмови про маму на обличчі дитини прослідковується стурбованість. На її думку зміна місця проживання негативно вплине на дитину.
Відповідно до висновку психологічного обстеження малолітнього ОСОБА_3 , проведеного 25 липня 2020 року за зверненням батька дитини ОСОБА_2 . Центром психології та особистісного зростання «Гармонія» (т. 1 а.с. 61-69), під час виконання усіх тестових завдань дитині важко було ідентифікувати свої емоції та визначити однозначність у ставленні до рідних, до ситуації та свого місця у конфлікті між батьками, дитина знаходиться в постійній ситуації напруги та очікуванні чогось поганого у майбутньому. По реакціях дитини можна відмітити, що, незважаючи на розлучення батьків та неоднозначність ситуації, мати і тато сприймаються нею, як її родина (сім`я). Попри домінантну демонстрацію значимості та важливості у своєму житті батька, дитина вказує і на потребу у спілкуванні із мамою. В даний час дитина потребує стабільної, чітко означеної ситуації місця проживання та встановлення графіку комунікації обох батьків із дитиною. Ситуація для дитини має бути чітко та позитивно орієнтованою. Необхідним для забезпечення емоційної стабільності дитини та формування єдиної узгодженої позиції у вихованні, рекомендовано батькам відвідування психолога. На даному етапі дитина потребує психологічної корекції.
Відповідно до висновку психологічного обстеження малолітнього ОСОБА_3 , проведеного 04 жовтня 2020 року за зверненням батька дитини ОСОБА_2 . Центром психології та особистісного зростання «Гармонія» (т. 1 а.с. 70-77), під час виконання усіх тестових завдань хлопчик проявляв активність, зацікавленість легкість, охоче розповідав про школу, друзів, тата та родину тата. Почуває себе комфортно та безтурботно у сьогоднішньому родинному колі (ОСОБА_3, тато, бабуся, дідусь). Ситуації, що пов`язані з особистістю мами викликали у хлопчика закритість та небагатослівність, на обличчі прослідковувалась стурбованість, що вказує на травматичні переживання дитини. Дитина відчуває незахищеність у конфліктному протистоянні батьків, знаходиться в постійній ситуації напруги та очікуванні чогось поганого у теперішньому та майбутньому від невизначеності сімейної ситуації. Більш як за два місяці від попереднього обстеження дитина демонструє більшу емоційну стабільність, відкритість, висловлює бажання і т.п., це вказує на те, що проживання з татом має позитивний вплив на емоційну сталість дитини. Попри те, дитина демонструє ще більше дистанціювання від мами, що негативно впливає формування особистості дитини. Враховуючи особливості життєвої ситуації дитини та результати психологічного обстеження, можна визначити найкращий перебіг подій, у даний перебіг часу, для емоційної стабільності хлопчика та формування особистості: визначити постійне місце проживання дитини із татом та регулярне спілкування із мамою. Саме таким чином у даний період часу можна компенсувати вплив життєвих стресових факторів на дитячу психіку та відновити емоційне та близьке спілкування хлопчика з мамою, що забезпечить емоційну стабільність дитини. Окрім того, в описовій частині висновку зазначається, що розповідь про маму була короткою та з позитивними емоціями на обличчі.
Відповідно до висновку психологічного обстеження ОСОБА_2 , проведеного 04 жовтня 2020 року з метою визначення особливостей дитячо-батьківських стосунків та батьківського ставлення до дитини Центром психології та особистісного зростання «Гармонія» (т. 1 а.с. 124-129), узагальнюючи описані результати окремих тестів, відзначено належну стресостійкість ОСОБА_2 та його домінантний проблемно-фокусований копінг, що є підґрунтям до належного виконання ним батьківських зобов`язань. У сучасній психологічній науці дитячо-батьківські стосунки аналізуються за такими критеріями як: батьківська позиція; батьківське ставлення; характер взаємодії та стиль сімейного виховання. Вказані феномени з позитивної точки зору характеризують ОСОБА_2 , як батька, що може повноцінно впливати на позитивний розвиток сина. Незначні негативні моменти у розумінні свого батьківства та інші особистісні прояви ОСОБА_2 , не впливають на загальну позитивну оцінку батьківської компетентності. Крім того, в описовій частині висновку також зазначено, що ОСОБА_2 використовує у поведінці проблемно-фокусовані зусилля, спрямовані на вирішення проблем. Проте на початкових етапах, у стадії запалу у вирішенні ситуації може використовувати конфронтаційний копінг, що характеризується ворожістю та схильністю до ризику, проте є потенціал до швидкого опанування емоційними станами та застосування домінантного проблемно-фокусованого копінгу.
За даними психолого-педадогічної характеристики на учня 1-А класу Мельнице-Подільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 203-204) хлопчик дисциплінований, стриманий, спокійний, але дещо замкнутий. У перші дні навчання в школі спостерігався підвищений рівень тривожності. На даний момент спілкується з багатьма однокласниками, вже має друзів. Із задоволенням виконує доручення вчителя. Хлопчик проживає з батьком, дідусем і бабусею. Батько багато уваги приділяє розвитку та вихованню дитини. Постійно підтримує зв`язок з класоводом, вчителями, практичним психологом. Цікавиться успіхами та поведінкою ОСОБА_4 , проявляє ініціативу та надає посильну допомогу у вирішенні організаційних питань класу. На даний момент емоційний стан дитини вважається задовільним. Хлопчик комунікабельний, вільно висловлює свою думку, із задоволенням відповідає на запитання на нейтральні або цікаві для нього теми. Під час відповіді на запитання, які викликають у нього тривогу, «включає» захист, говорить тихо й нерозбірливо. З учнем проведено двічі проективний тест «Малюнок сім`ї» з часовою різницею в один місяць. I перший і другий малюнок показують, що для ОСОБА_15 дуже велике значення мають добрі стосунки в сім`ї. Він хоче жити з двома батьками, хоча на першому малюнку руки його батьком міцно зімкнуті, а з матір`ю розірвані. На другому - хлопчик ближче знаходиться до мами, але малює її в останню чергу (як, і на першому малюнку), що говорить про те, що вона є для нього менш значимою. Спостерігається боязкість, потреби в стабілізації через конфлікт. Малюнок дерева показує недостатність розуміння ситуації, імпульсивність, тривожність, нерішучість. Учень готовий до встановлення нових контактів. Потреба у спілкуванні відповідає нормі. Самооцінка на досить високому рівні. Методика Рене Жиля показує, що хлопчик знаходиться ближче до тата ніж до мами, але в більшості випадків він дистанціюється від усіх членів сім`ї. Бачить себе в куточку. Це можна пояснити тим, що дитина прагне уникнути психотравмуючої ситуації, пов`язаної з потребою постійно робити вибір на чиюсь користь. Якщо ситуація не зміниться, це призведе до того, що дитина почне маніпулювати родичами, виявляти егоїзм.
Відповідно до висновку психологічного обстеження малолітнього ОСОБА_3 , проведеного 23 грудня 2020 року за зверненням батька дитини ОСОБА_2 . Центром психології та особистісного зростання «Гармонія» (т. 1 а.с. 229) ОСОБА_17 може мати та висловлювати власну точку зору щодо пріоритетності місця проживання, висловлювати свою позицію на засіданні суду, проте з урахуванням відповідних умов: 1) спілкування з дитиною має проводитися в супроводі дитячого психолога, який має встановити емоційний контакт з дитиною з метою формування безпечного емоційного середовища для дитини. У кімнаті під час засідання не повинно бути присутніх батьків дитини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр освіти «Оптіма» у листі від 22 березня 2023 (т. 3 а.с. 11-12) вказує, що ОСОБА_3 навчається дистанційно у школі «Оптима» з 19 листопада 2021 року, є учнем 3-го класу.
Борщівська районна державна адміністрація Тернопільської області, що діяла як орган опіки та піклування, 02 листопада 2020 року надала висновок про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_3 у батька ОСОБА_2 та повернення його матері ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 172-174), згідно якого, враховуючи вік дитини та діючи в її інтересах, Борщівська районна державна адміністрація, що діяла як орган опіки та піклування, вважала доцільним відібрання малолітнього ОСОБА_3 у батька ОСОБА_2 та повернення його матері ОСОБА_1 , а в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини разом з ним пропонувала відмовити.
Долинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області, що діяла як орган опіки та піклування, 10 грудня 2020 року надала висновок про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання (т. 1 а.с. 211-212), згідно якого, рекомендовано суду винести рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_3 та повернути його матері ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року за клопотанням представників сторін у справі замінено третю особу Борщівську районну державну адміністрацію Тернопільської області, як орган опіки та піклування на орган опіки та піклування Мельнице-Подільської селищної ради, а також замінено третю особу Долинську районну державну адміністрацію Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування на орган опіки та піклування Долинської міської ради. Заміну третіх осіб проведено із врахуванням їхньої реорганізації.
Мельнице-Подільська селищна рада, як орган опіки та піклування 27 травня 2021 року надала висновок (т. 2 а.с. 79-80), в якому вказала, що підстави для відібрання малолітнього ОСОБА_3 у батька та повернення його матері відсутні, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .
Долинська міська рада, як орган опіки та піклування у листі від 07 березня 2023 року № 43/01-18 (т. 2 а.с. 190,) повідомила, що представник органу опіки та піклування ознайомився з матеріалами справи та погоджується з висновком органу опіки та піклування Долинської районної державної адміністрації від 10 грудня 2020 року і просить взяти його до уваги при розгляді справи.
Згідно з висновку експерта від 31 січня 2023 року № СЕ-19/102-21/11143-ПС за результатами судової психологічної експертизи, проведеної на підставі ухвали Борщівського районного суду від 21 липня 2021 року, за матеріалами цивільної справи (т. 2 а.с. 166-184,) встановлено, що психологічний стан малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент психодіагностичного обстеження характеризується емоційною стабільністю та достатнім контролем психоемоційних проявів. Проте спостерігається стурбованість, пов`язана із розлученням батьків, переживання ряду негативних емоцій, зовнішньо-звинувачувальна позиція по відношенню до ОСОБА_1 . У ОСОБА_3 є стурбованість відносно вибору місця проживання з одним із батьків.
Індивідуально-психологічні особливості, які має малолітній ОСОБА_3 характеризуються здатністю до аналізу власних дій та дій інших людей, порівняння дії та вчинків людей із свого оточення. За характером комунікабельний, вміє налагоджувати та підтримувати стосунки з іншими людьми, швидко адаптується у новому соціальному середовищі. Самостійний, допитливий, високий потенціал творчої активності. В стосунках з однолітками схильний займати домінуючу позицію, хоча піддається «дорослому авторитету» (батькові), що свідчить про їх емоційну близькість. Активність позиції, висока мотивація досягнення, цілеспрямованість дій, потреба в самореалізації. Активність поєднується з егоцентричністю, індивідуалістичністю, підвищеним прагненням до незалежної позиції. Вміє вибрати об`єкт (завдання), направити на нього свою увагу та утримувати тривалий час. Рівень інтелектуальної працездатності - високий. Темп психічної діяльності нерівномірний, явище швидкої втомлюваності не спостерігалось. Рівень розвитку логічного мислення - високий. Рівень розвитку пам`яті - достатній для віку підекспертного (запам`ятовування, збереження та відтворення) розвинені на достатньому для віку підекспертного рівні. Має достатній обсяг довготривалої пам`яті, достатню здатність до міцної фіксації та відтворення відповідної інформації точно за змістом та без суттєвого обмеження обсягу. Динаміка механічного запам`ятовування і смислова опосередкована пам`ять добре розвинена для віку підекспертного. Словниковий запас, загальний обсяг знань, кругозір, набір умінь та навичок відповідає віковому рівню, соціально-культурному середовищу та життєвому досвіду. Актуальна готовність до розумової діяльності, самостійність і соціальна зрілість суджень - висока. Психічний розвиток ОСОБА_3 відповідає віковій нормі.
На момент психологічного дослідження експертом встановлено, що з точки зору психологічного комфорту ОСОБА_3 , йому краще проживати з батьком ОСОБА_2 , проте для нормального формування його, як особистості, дитина потребує спілкування з матір`ю ОСОБА_1 .
Малолітній ОСОБА_3 з урахуванням його віку, емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку спроможний усвідомлювати реальний зміст сімейної ситуації, яка склалася навколо спору батьків щодо визначення його місця проживання.
Негативного психологічного впливу на дитину та її виховання з боку матері ОСОБА_1 або батька ОСОБА_2 не виявлено.
Умови виховання ОСОБА_1 характеризуються реалізацією соціально бажаного обліку материнського ставлення, де мати проявляє зацікавленість в планах дитини, намагається допомогти, співчувати їй. Високо цінує інтелектуальні та творчі здібності сина, відчуває гордість за нього. У спілкуванні з сином ОСОБА_1 відчуває себе єдиним цілим (материнський симбіоз), в наслідок цього ОСОБА_1 прагне задовольнити всі його потреби, огородити дитину від труднощів та неприємностей в житті.
Проте несприйняття дитиною ОСОБА_1 та втрата довірливих стосунків з нею, що призводить до виникнення у малолітнього ОСОБА_3 ряду негативних емоцій по відношенню до своєї матері можуть негативно вплинути на його психологічний стан та розвиток.
Умови виховання ОСОБА_2 та сприйняття його малолітнім ОСОБА_3 , як «авторитетного дорослого» позитивно впливають на психологічний стан та розвиток ОСОБА_3 .
Зміна умов проживання, виховання та оточення малолітньої дитини - ОСОБА_3 може негативно вплинути на його психологічний стан у випадку передачі дитини від батька до матері. Психологічне сприйняття дитиною сім`ї, в якій він проживає на даний час є позитивним.
Згідно з інформацією ТОВ «ТАЙМЛІКОД» № 03-04-2023-К від 03 квітня 2023 року (т. 3 а.с. 13,), фізична-особа-підприємець ОСОБА_1 з грудня 2021 року на підставі господарського договору надає послуги ТОВ «ТАЙМЛІКОД». В силу особливостей діяльності, зокрема необхідності добору та проведення співбесід з кандидатами, ОСОБА_1 перебуває в офісному приміщенні Товариства більшість робочого часу персоналу та контрагентів, активно спілкується у професійних питаннях. За час співпраці проявила себе як кваліфікований фахівець, дисциплінований, відповідальний та надійний контрагент, сумлінна у виконанні своїх обов`язків, пунктуальна, уважна до побажань, ініціативна та творча, легко налагоджує контакти з людьми. Під час підбору персоналу, взаємодії з кандидатами, а також з працівниками і контрагентами Товариства проявляє високий рівень емпатії, доброзичлива комунікабельна. У складних ситуаціях проявляє виваженість і тактовність, стресостійкість, не конфліктна. Має гарне почуття гумору. Стримана та толерантна Оплата послуг ФОП ОСОБА_1 здійснюється ТОВ «ТАЙМЛІКОД» систематично, щомісячно. Розмір оплати відповідає середньому рівню заробітної плати кваліфікованого працівника (по Україні). Скарг від співробітників та клієнтів Товариства не надходило.
Дохід ОСОБА_1 за 2022 рік підтверджується Податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи - підприємця від 31 січня 2023 року, згідно якої загальна сума доходу ФОП ОСОБА_1 за 2022 рік становить 315 050, 00 грн (т. 3 а.с. 14-16).
Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (т. 3 а.с. 4, 55) 06 лютого 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , покинув територію України в пункті пропуску Рава-Руська; 02 лютого 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , покинув територію України в пункті пропуску Шегині.
Згідно з інформації Міністерства юстиції України (вих № 46129/П-9018/12.1.2 від 14.04.2023) у зв`язку із справою про сприяння поверненню дитини ОСОБА_3 в Україну відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей - 13.04.2023 Міністерством юстиції України спрямовано запит до Національної поліції України з проханням надати сприяння у встановленні місцезнаходження дитини за кордоном, зокрема на території Республіки Польща ( т. 3 а.с. 9).
ОСОБА_1 14 квітня 2023 року звернулася із заявою до органу опіки та піклування Мельнице-Подільської селищної ради, в якій вказала, що вже кілька місяців не може поспілкуватися з сином ОСОБА_3 по телефону, а також зустрітися. Колишній чоловік ОСОБА_2 повністю ізолював її від дитини і в різний спосіб перешкоджає їхньому з сином спілкуванню. Вона не знає, де знаходиться дитина, як почувається і чи все в сина добре, у зв`язку з чим просила вжити заходів до ОСОБА_2 , щоб він не чинив їй перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 та забезпечити їй безперешкодне спілкування з сином (т. 3 а.с.17).
У відповідь на зазначену заяву Мельнице-Подільська селищна рада, як орган опіки та піклування, у листі № 43 від 19 квітня 2023 року зіслалася на те, що питання ОСОБА_1 розглядається в Борщівському районному суді Тернопільської області в даній справі.
01 червня 2023 року Міністерство юстиції України надало ОСОБА_1 інформацію у листі № 70203/81769-16-23/12.1.2 (т. 3 а.с. 61,), що відповідно до інформації, наданої НЦБ Інтерполу в Республіці Польща, 06 лютого 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до Польщі через пропускний пункт «Гребенне - Рава-Руська» та 09 лютого 2023 року виїхав через пропускний пункт з Білоруссю «Тересполь - Брест». Також Міністерством юстиції України зазначено, що білоруська сторона ігнорує численні ноти протесту Посольства України в Республіці Білорусь щодо актів збройної агресії проти України, до завершення воєнного стану в Мін`юсту відсутні можливості вирішувати порушене питання, оскільки комунікація між компетентними органами сторін не здійснюється.
Після виїзду дитини за кордон ОСОБА_2 цілком обмежив контакти матері з дитиною, що підтверджується перепискою у комунікаторі Viber (т. 3 а.с. 19-20, 69-81).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини та відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини суд першої інстанції виходив з того, що самовільна зміна відповідачем ОСОБА_2 місця проживання дитини свідчить про недобросовісність дій відповідача, які порушують права як позивачки ОСОБА_1 , так і малолітньої дитини ОСОБА_3 . Фактів жорстокого поводження з дитиною, її експлуатації, тримання в умовах, небезпечних для життя і здоров`я дитини з боку позивачки відповідач не довів. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що повернення дитини за місцем проживання матері створює загрозу життю та здоров`ю дитини або негативно впливатиме на її розвиток. Крім того, ОСОБА_2 перешкоджає матері в спілкуванні з малолітнім сином, позбавляє його належної опіки і виховання з боку матері та порушує їх право на прямі контакти, передбачені ст. 153 СК України, що призводить до руйнування зв`язків дитини з матір`ю, відповідно суперечить сімейним цінностям та найкращим інтересам дитини. Місце перебування дитини відповідач на даний час не повідомив ні позивачці, ні суду, що унеможливлює оцінити умови проживання дитини та батька. Отже, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд вважав, що є законні підстави для відібрання дитини від батька та повернення його за місцем проживання матері. А в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком необхідно відмовити.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком погоджується, а вимогу в частині відібрання дитини від батька та повернення його за місцем проживання матері вважає безпідставною з огляду на таке. 
Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом положень частин сьомої, восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам (стаття 162 СК України).
Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2020 року, яке залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року, в справі №343/532/20 розірвано шлюбу між сторонами, а дитину залишено на проживання разом із матір`ю. 
Даний факт свідчить про те, що між сторонами на момент розгляду справи судом першої інстанції про розірвання шлюбу був відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`являли, суд його не вирішував. Залишення дитини проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом з матір`ю. 
Враховуючи те, що положення статті 162 СК України покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання, проте в даному випадку відсутнє рішення суду чи органу опіки і піклування про визначення місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , а тому вимога ОСОБА_1 про відібрання дитини є передчасною та задоволенню не підлягає.
Даний висновок узгоджується з правовими позиціями викладеними в постановах Верховного Суду у справі № 241/402/19 від 26.11.2019, у справі № 757/68957/17-ц від 03.07.2019.
       Щодо доводів заявника про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з ним слід врахувати те, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відмовляючи в зустрічному позові про визначення місця проживання сина з батьком, розуміючи, що спір стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки не дійшли спільного рішення, суд першої інстанції надав першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, що не впливатиме на її взаємовідносини з батьком, оскільки відмова у визначенні місця проживання дитини з батьком, не позбавляє його батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, взявши до уваги вік дитини, її проживання разом з матір`ю до 7 років, висновки органу опіки та піклування Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 02.11.2020 та Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 10.12.2020, а також те, що дії батька, який перешкоджає матері в спілкуванні з малолітнім сином, позбавляє його належної опіки і виховання з боку матері та порушує їх право на прямі контакти, передбачене ст. 153 СК України, що призводить до руйнування зв`язків дитини з матір`ю і суперечать принципу розумної турботи про дитину у поєднанні з обережною для психіки дитини увагою до неї, оскільки про місце перебування дитини представники відповідача, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не повідомили, матері тривалий час невідоме місце та умови проживання сина. Адже у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційній стабільності та матеріальній забезпеченості
Крім цього, суд першої інстанції не встановив обставин, а відповідач ОСОБА_2 не надав належних доказів того, що поведінка чи дії ОСОБА_1 або наслідки її спілкування із сином, можуть суперечити його інтересам або впливати на нього негативно, перешкоджати його фізичному та духовному розвитку. Матеріали справи також не містять доказів вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень або іншої протиправної поведінки як стосовно свого малолітнього сина, так і до будь-якої іншої дитини чи повнолітньої особи.
Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги висновку експертизи від 31.01.2023 року, висновків психолога Марціновської І.П. від 25.07.2020 та від 04.10.2020 року, висновку шкільного психолога і їх показів як свідків; думки дитини; висновку органу опіки та піклування Мельниці-Подільської селищної ради від 27.05.2021 року, оскільки відсутність вираженої прихильності дитини до своєї мами не є наслідком винної пасивної поведінки матері, позивачка довела і суд першої інстанції правильно врахував: по-перше, існування об`єктивних, незалежних від позивачки перешкод для спілкування з дитиною, по-друге, вжиття позивачкою активних дій, спрямованих на усунення цих перешкод.
Також, як було встановлено судом першої інстанції, що кожен з батьків має необхідні умови для проживання дитини, кожен з них працевлаштований, отримує заробітну плату, позитивно характеризується. Їхній малолітній син ОСОБА_3 однаково позитивно ставиться до обох батьків, проте, проявляє стурбованість, пов`язану з їхнім розлученням, з необхідністю обирати місце проживання з кимось із них.
Щодо думки малолітнього ОСОБА_3 у поясненнях психологам і в судовому засіданні в суді першої інстанції зазначав, що йому більше подобається жити з батьком. Проте у виниклій ситуації це цілком пояснюється віком дитини, якому було 7 років на час його неповернення батьком матері у червні 2020 року, тим, що після неповернення дитини і до вирішення спору в суді він постійно проживав з батьком, а мати була позбавлення повноцінного спілкування з дитиною. Тому за таких обставин думка малолітньої дитини щодо бажання проживати з батьком не має вирішального значення.
       Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
       Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бєлікової А.В. слід задовольнити частково. Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року в частині відібрання малолітнього ОСОБА_3 та повернення його матері ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 01 вересня 2023 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку часткове скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року, в частині не скасованої апеляційним судом, слід поновити.

       Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бєлікової Анастасії В`ячеславівни задовольнити частково.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року в частині відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернення його матері ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

       Поновити дію рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року, в частині не скасованій апеляційним судом.

       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст судового рішення виготовлений 24 листопада 2023 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         О.З. Костів

                                                                                       М.В. Хома