ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1734/23 Справа № 206/2997/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 жовтня 2023 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Пасічника Т.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
за участю:
адвоката — Пасічника Т.В., 
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , 

В С Т А Н О В И В: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
       Судом першої інстанції встановлено, що 07.06.2023 року о 13-45 год. в м. Дніпро по вул. Святогірська біля будинку №1 в Самарському районі м. Дніпра водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудні боді камери №471036, №470465, №470454. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Пасічник Т.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
       Вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи та прийшов передчасного висновку про винність ОСОБА_1 .
       Зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи сторони захисту про те, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 та вимога щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є незаконною. 
       Вказує, що відповідно до відеозапису працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки.         
       Апелянт зазначає, що під час складання протоколу, водієві ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. 
       Крім того, працівники поліції безпідставно провели обшук автомобіля та поверхневий огляд ОСОБА_1 , при цьому відповідного протоколу працівники поліції не складали. 
       Матеріали справи не містять направлення водія для проведення огляду до відповідного медичного закладу.
       Зазначає, що працівники поліції фактично не проводили огляду, автоматично назвали одну ознаку наркотичного сп`яніння, а саме: реакція зіниць очей не реагували на світло. З відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 відсутнє тремтіння рук, поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла також адекватні. 
       Матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування транспортним засобом. 
       У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Пасічник Т.В. підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні. 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
       Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що місцевий суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.
       Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №458919 від 07.06.2023 року, рапорт поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області, відеозапис з місця події. 
       За такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази не можуть беззаперечно свідчити про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне. 
       Допитаний в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив суду, що 07 червня 2023 року, він керував транспортним засобом KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1 , направлявся по вул. Світогірська, в м. Дніпро, коли був зупинений працівниками поліції. Працівник поліції просив пред`явити документи. В ході спілкування працівник поліції запитав, чи перебуває водій в стані сп`яніння, на що він зазначив, що не перебуває у стані сп`яніння. Працівник поліції не повідомив причини зупинки, не роз`яснив водієві його права. Після цього, працівник поліції запропонував вийти з автомобіля, та протиправно провів обшук автомобіля. При цьому зазначив, що він проводить огляд. Протокол огляду не складався. Також ОСОБА_1 зазначив, що на вимогу працівника поліції спочатку не відмовлявся. Відмовився, лише після того, як працівник поліції протиправно провів обшук автомобіля. 
       Для перевірки доводів апеляційної скарги та наданих пояснень ОСОБА_1 , апеляційним судом в ході розгляду були досліджені наступні докази, долучені до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №458919 складений 07.06.2023 року о 13:45 год. в м. Дніпро по вул. Святогірська біля будинку №1 в Самарському районі м. Дніпра водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Cerato, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився;
       - рапорт поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Голозменко В.В., відповідно до якого, 07.06.2023 під час патрулювання у складі екіпажу “Легіон-325” за адресою м. Дніпро, вул. Світогірська, 1 приблизно о 14.30 годині ними було зупинено автомобіль KIA Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .. Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло. Водієві було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що він відмовився; 
       - оптичний носій, на який скопійовано відеофіксацію подій зафіксованих відеозаписом нагрудною відеокамерою працівника патрульної поліції, якими було оформлено протокол про адміністративне правопорушення.
       Переглядом вищевказаного відеозапису встановлено, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб KIA Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 . Далі з відеозапису вбачається, що працівник поліції пропонує водієві надати документи для перевірки, пропонує вийти з автомобіля. На запитання працівника поліції, водій відповідає чітко та впевнено. Працівник поліції зазначає, що вбачає у водія ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло. При цьому, перевірку реакції очей та огляд рук водія не проводить. 
       На запитання працівника поліції водій спочатку погодився пройти огляд на стан сп`яніння, про те, після проведення обшуку автомобіля, - відмовився. 
       Також з вказаного відеозапису вбачається, що працівник поліції не роз`яснив та не повідомив водія про причини та підстави проведення огляду автомобіля. За наслідками проведених незаконних дій жоден протокол складено не було, що є грубим порушенням закону з боку працівників поліції.        
       Як вбачається з наданого відеозапису, працівник поліції, з бодікамери якого здійснюється відеофіксація, проводить обшук автомобіля в незаконний спосіб. При цьому спілкується з водієм зухвало. 
       Натомість водій, поводить себе спокійно та адекватно, відповідає на запитання працівники поліції чітко та його поведінка цілком відповідає обстановці. 
       Крім того, відповідно до вказаного відеозапису, ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом. 
       Також відповідно до вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , пояснив працівникам поліції, що їде зустрічати мати з поїзда, не заперечує пройти огляд у медичному закладі, однак працівники поліції своїми діями фактично для водія створили умови, в яких останній вимушений був відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. 
       З метою перевірки наданих в суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції були викликані працівники поліції. 
       Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 , пояснив, що є поліцейським взводу 2 роти 3 батальйону 2 у УПП в Дніпропетровській області ДПП, 07.06.2023 року здійснював патрулювання в складі екіпажу “Легіон-325” за адресою м. Дніпро, вул. Світогірська, 1. Зазначив, що перебував в автомобілі, коли його напарник зупинив автомобіль KIA Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .. 
       Зазначив, що ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії АДД №458919 відносно ОСОБА_1 . 
       Відповідно до відомостей, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейський взводу 2 роти 3 батальйону 2 у УПП в Дніпропетровській області ДПП Хурсов О.В. склав цей протокол про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився.
       Натомість, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції допитаний працівник поліції ОСОБА_3 , який складав протокол, пояснив, що особисто з ОСОБА_1 до складення протоколу не спілкувався і особисто в наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння не пересвідчувався ні в якій спосіб, процесуальні права останньому не роз`яснював, оскільки вважав достатнім вказівки про ці обставини з боку іншого працівника поліції, який зупинив вказаний автомобіль та спілкувався безпосередньо з водієм. 
       Натомість, в матеріалах справи міститься відеозапис з бодікамери невстановленого працівника поліції, який зупинив автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , з відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що поліцейський ОСОБА_2 не спілкувався з ОСОБА_1 до складання ним вказаного протоколу, процесуальних прав та обов`язків не роз`яснював, ознак наркотичного сп`яніння особисто він не встановлював, а ці ознаки ним були зафіксовані в протоколі лише зі слів іншого працівника поліції, який спілкувався з ОСОБА_1 . 
       На запитання суду, свідок ОСОБА_2 не зміг пояснити з яких причин його напарник зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , оскільки в той час перебував у патрульному автомобілі. 
       Свідок ОСОБА_2 зазначив, що він не проводив огляд автомобіля, так само як і огляд водія, пояснив, що вказані дії проводив інший працівник поліції. Крім того свідок зазначив, що він складав протокол про адміністративне правопорушення зі слів свого напарника, всі анкетні дані йому надав його напарник. Також, свідок зазначив, що не проводив огляд водія, ознаки сп`яніння він не встановлював, до протоколу про адміністративне правопорушення записав ознаки сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, на які вказав його напарник. 
       На запитання суду свідок ОСОБА_2 не зміг пояснити з яких підстав його напарник проводив огляд автомобіля та особистих речей водія, зазначив, що особисто при цьому не був присутній. 
       Крім того, на відеозапису не зафіксовано будь-якої візуальної перевірки з боку працівників поліції щодо наявності наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: щодо зіниць очей, що не реагують на світло. Таких фіксувань візуальних обстежень будь-хто з працівників поліції не здійснював. В свою чергу, мова у ОСОБА_1 була чітка, послідовна та зрозуміла, водій поводив себе адекватно, чемно по відношенню до працівників поліції, його поведінка відповідає обстановці, послідовно та об`єктивно наводив свої пояснення. 
       Також в суді апеляційної інстанції було допитано в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що є поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 2 у УПП в Дніпропетровській області ДПП, 07.06.2023 року здійснював патрулювання у складі екіпажу “Легіон-325”. Зазначив, що не зупиняв автомобіль KIA Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .. Його зупинив інший працівник поліції, який також був з ним у складі екіпажу. Зазначає, що його напарник спілкувався з водієм, проводив огляд автомобіля та огляд особистих речей водія. 
       Зазначив, що ним особисто не проводився огляд особистих речей та огляд автомобіля.
       На запитання суду, свідок ОСОБА_4 не зміг пояснити з яких підстав його напарник зупинив автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . Зазначив, що він лише складав рапорт, в якому виклав всі обставини зі слів напарника. 
       Також на запитання суду, свідок зазначив, що не особисто не чув, що водій направляється на вокзал зустрічати родичів. 
       З метою перевірки наданих пояснень у суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції був викликаний працівник поліції Редін, однак на неодноразові виклики останній не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. 
       Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
       Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.
       Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
       Згідно п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу та рапорту працівників поліції, в них зазначено, що ОСОБА_1 мав наступні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло. 
       Проте з переглянутого в апеляційному суді відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко розмовляє і жодних ознак сп`яніння не вбачається. Працівник поліції стверджуючи, що у водія зіниці очей не реагують на світло, при цьому поліцейський не проводить тестування водія, не світить ліхтариком в очі, тощо. А тому, не зрозуміло, на підставі чого працівники поліції встановили таку ознаку наркотичного сп`яніння. 
       Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
       Апеляційний суд вважає, що працівник поліції під час події не діяв в межах вказаної Інструкції, оскільки на власний розсуд визначив вказану ознаку, не проводячи при цьому тестування. 
       Даний відеозапис підтверджує пояснення викладенні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .
       Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 
       Вказані покази ОСОБА_1 є чіткими, послідовним та узгоджуються з тими, які він надавав відразу після складання протоколу відносно нього, та в апеляційній скарзі, підстав ставити під сумнів достовірність вказаних пояснень на думку апеляційного суду відсутні.
       Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 поводив себе коректно, не проявляв будь-якої агресії чи занепокоєння, вірно орієнтувався у часі та просторі, що, у протилежному випадку, вказувало б на те, що його поведінка не відповідає обстановці. Погодився пройти огляду у медичному закладі на встановлення стану сп`яніння. Вказана обставина не ґрунтується на матеріалах справи та не підтверджена доказами, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що підстав для проведення огляду ОСОБА_1 у працівників поліції не було.
       Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів наявності підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а зафіксовані в протоколі та на відеозапису обставини щодо такої відмови мають ознаки вимушеності та складені під процесуальним примусом.
       Оцінюючи всю сукупність доказів по цій справі, які повторно досліджені судом апеляційної інстанції, встановлено, що пояснення працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , водія ОСОБА_1 – чітко узгоджуються між собою та не суперечать один одному. Зокрема всі ці особи не заперечують той факт, що працівник поліції, перш ніж складати протокол за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, особисто шляхом візуального огляду, не пересвідчився в наявності будь-яких ознак наркотичного сп`яніння особи, не висловлював особисто вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та до моменту підписання протоколу взагалі з ним не спілкувався і перебуваючи на значній відстані, однак взагалі до водія не наближався, внаслідок чого не роз`яснював, перш ніж скласти протокол, ані його процесуальні права і обов`язки, ані порядок та процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також не роз`яснював особі наслідки відмови від проходження медичного огляду.
       Вказані відомості встановлені безпосередньо під час апеляційного розгляду шляхом допиту працівників поліції, які попереджались про кримінальну відповідальність про введення суд в оману. 
       Наведена сукупність встановлених обставин поза розумним сумнівом об`єктивно свідчить про обґрунтованість апеляційних доводів захисника. 
       Натомість суд першої інстанції не надав належну процесуальну оцінку вищенаведеним обставинам, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність ознак складу правопорушення, згідно відомостей протоколу, які не узгоджуються з рештою досліджених доказів.
       Зокрема для наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП внаслідок невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, уповноважена особа органу поліції перш ніж скласти протокол повинна особисто встановити та переконатись в наявності ознак наркотичного сп`яніння, особисто роз`яснити особі його процесуальні права та обов`язки, порядок та умови проходження медичного огляду і наслідки щодо відмови від нього. Лише в такий процесуальний спосіб може бути встановлено факт умисної відмови водія на законну вимогу працівника поліції щодо проходження медичного огляду в медичній установі, чого працівник поліції не дотримався, що свідчить про відсутність складу цього правопорушення.
       Водночас, порушення з боку працівників поліції слід вважати істотними, оскільки вони вказують на порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , в тому числі порушення права на захист. Вказані процесуальні порушення залишились поза увагою суду першої інстанції, який не надав оцінку цим обставинам, що свідчить про однобічність та необ`єктивність дослідження доказів, як того вимагають норми ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.
       Висновки апеляційного суду щодо тієї обставини, що працівники поліції допустили порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується тим, що останні, всупереч положенню ч. 1 ст. 266 КУпАП не відсторонили ОСОБА_1 від керування, що вказує на правдивість показів останнього. 
       Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.
       Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 та ст. 266 КУпАП.
       І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатись допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства. 
       За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
       Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
       Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і   основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.
       Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;
       У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
       Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
       За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. У зв`язку з цим судове рішення не є законним, а тому підлягає скасування.
       Інших доводів, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.
       Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу адвоката Пасічника Тараса Валерійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити. 
       Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2023 року, - скасувати.
       Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко