ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5651/22                                                                  Головуючий у 1 інстанції: Тимошенко В.П.
                                                                           Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 листопада 2023 року                                                                                  м. Київ
             Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Єгорової Н.М.
                                                                 Сорочка Є.О.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 »;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень -військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору та оплаті професійної правничої допомоги.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
12 травня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року прийнято справу № 580/5651/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії до свого провадження (суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.).
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , згідно вимог мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 20.02.2019 року №321/239 ДСК та мобілізаційної директиви Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.02.2021 року №350/104/2/205 ДСК, відповідно до наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України №2 від 22.02.2022 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб з числа резервістів в особливий період», проходив військову службу на посаді водія взводу охорони у Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 лютого 2022 року №40 присвоєно військове звання - солдат.
04 квітня 2022 року солдат ОСОБА_1 , написавши рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , отримав дозвіл покинути розташування військової частини для проведення медичного огляду та обстеження у Черкаській обласній лікарні.
05 квітня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №70/ад «Про призначення службового розслідування по факту здійснення військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », яким наказано провести службове розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 , водія взводу охорони військової частини НОМЕР_1 .
07 квітня 2022 року командиром військової частини прийнято наказ №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », яким водію взводу охорони військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану.
Відповідно до даного наказу, 04 квітня 2022 року о 8 годині 40 хвилин, на підставі рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 вибув на обстеження стану здоров`я та проведення медичного огляду до Черкаської обласної лікарні та повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 тільки 05 квітня 2022 року о 14 годині 40 хвилин, тобто, через 30 годин, про результати огляду і про те, що залишається в місті Черкаси ще на день безпосередньому командиру не доповів, підтверджуючих документів, які свідчать про обставини, що заважали повернутися йому до військової частини не надав. Здійснив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Не погоджуючись із даним наказом, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статі 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 вищевказаного Закону перебачено види військової служби, серед яких є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби, в   редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).
Згідно абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Статтею 12 Статуту внутрішньої служби передбачено, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Згідно приписів статті 256 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці строкової військової служби направляються до медичного пункту частини черговим роти під командою інструктора з тактичної медицини роти або старшого, призначеного з числа хворих.
Після огляду лікарем (фельдшером) хворі залежно від характеру хвороби направляються для лікування.
Хворі, яким призначене амбулаторне лікування, для приймання ліків і проведення інших лікувальних процедур, а також ті, що потребують консультації медичних спеціалістів, направляються до медичного пункту військової частини у дні і години, зазначені лікарем у книзі запису хворих.
Після одержання медичної допомоги військовослужбовці повертаються в розташування роти під командуванням інструктора з тактичної медицини або старшого.
Відповідно до ст. 257 Статуту внутрішньої служби, висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами.
По закінченні терміну звільнення за висновком лікаря військовослужбовці мають бути направлені у разі потреби на повторний медичний огляд. Про звільнення від виконання службових обов`язків офіцерів і військовослужбовців військової служби за контрактом на підставі довідки лікаря (фельдшера) і про вихід їх на службу після хвороби оголошується в наказі по військовій частині.
Згідно ст. 260 Статуту внутрішньої служби, на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут, в   редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
За приписами статі 7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.
В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Положеннями ч.ч. 1,3 ст. 85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
В силу вимог статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Як вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №70/ад «Про призначення службового розслідування по факту здійснення військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », яким наказано провести службове розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 , водія взводу охорони військової частини НОМЕР_1 (а.с. 59).
В подальшому, 07 квітня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником   ОСОБА_2 прийнято наказ №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », яким водію взводу охорони військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану.
Матеріали справи свідчать, що до позовної заяви позивачем додано копію наказу  командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », яким водію взводу охорони військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану (а.с. 18).
Також, відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 до відзиву на позовну заяву додано копію витягу з наказу  командира військової частини НОМЕР_1 полковника   ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », згідно якого, водію взводу охорони військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану (а.с. 58).
Крім того, відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 до відзиву на апеляційну скаргу додано копію наказу  командира військової частини НОМЕР_1 полковника   ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », яким водію взводу охорони військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану (115-117).
Слід зазначити, що описова частина вищевказаних документів є однаковою, в якій зазначено, що 04 квітня 2022 року о 8 годині 40 хвилин, на підставі рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 вибув на обстеження стану здоров`я та проведення медичного огляду до Черкаської обласної лікарні та повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 тільки 05 квітня 2022 року о 14 годині 40 хвилин, тобто, через 30 годин. Про результати огляду і про те, що залишається в місті Черкаси ще на день безпосередньому командиру не доповів, підтверджуючих документів, які свідчать про обставини, що заважали повернутися йому до військової частини не надав. 
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що, згідно копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника   ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », доданого позивачем до позовної заяви, позивачу оголошено сувору догану за вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, порушення вимог абзацу ст.11, абзацу 2 ст. 5 ст. 49 Статуту внутрішньої служби, абзаців 2, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Водночас, згідно копії витягу з наказу та копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника   ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву та до апеляційної скарги, позивачу оголошено сувору догану за порушення вимог ст. 1, ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 2 ст. 11, ст. 12, ст. 254, абзацу 3,4 ст. 256, ст. 257, ст. 260 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».
Тобто, з вищевказаного вбачається, що надані відповідачем копія витягу з наказу та копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника   ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 » не відповідають копії даного наказу наданого позивачем.
При цьому, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник військової частини НОМЕР_1 не зміг пояснити вказані розбіжності.
Колегія суддів, беручи до уваги вищезазначене, надаючи правову оцінку наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 », зазначає, що, як згідно копії оскаржуваного наказу наданого позивачем, так і копії  наказу наданого відповідачем, ОСОБА_1  притягнуто до дисциплінарної відповідальності  за результатом службового розслідування по факту вчинення ним дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Водночас, матеріали справи містять копію постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року у справі №703/808/22, яка набрала законної сили 29.04.2022, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-15 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 17).
Тобто, з вищевказаного вбачається, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, є безпідставним, а тому, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання  протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно, а також, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно, слід зазначити наступне.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2119-ІХ від 15 березня 2022 року, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2212-ІХ від 21 квітня 2022 року, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану», Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.
Пунктом 1 вищевказаної Постанови №168 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення від 05.04.2022 року №67 та на підставі вимог телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1298 від 25.03.2022 року, вказаних в пункті 10 абзацу 10 цієї телеграми, а саме: «У разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення», позивача не включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень.
Згідно абзацу 10 пункту 10 телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1298 від 25.03.2022 року, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення (а.с. 62-64).
Разом з тим, як було вищезазначено, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року у справі №703/808/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Отже, оскільки, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, у відповідача були відсутні підстави невключати позивача до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень.
З огляду на зазначене, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно є протиправною.
Як наслідок, підлягає задоволенню, як похідна, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача додаткової винагороди у розмірі, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки, наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , на його користь за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1  слід стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору в загальному розмірі 3  968,40 грн., сплачені відповідно до квитанції №0.0.27372115181.1 від 11.11.2022 на суму 992,40 грн. та квитанції №0.0.2876616843.1 від 24.02.2023 на суму 2  976,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року скасувати та прийняти нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07 квітня 2022 року №7 «Про результати проведення службового розслідування по факту вчинення дій, які мають ознаки військового адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП солдатом ОСОБА_1 ».
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року включно.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору в загальному розмірі 3  968 (три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Єгорова Н.М.

                                                                                                            Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2023 р.