УХВАЛА
27 листопада 2023 року                                                          
м. Київ
справа № 214/4921/23
провадження № 61-15863ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савчука Дмитра Олексійовича, на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , третя особа, - Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його перебування на утриманні батька ОСОБА_2 в період, починаючи з 30 вересня 1998 року до дня його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року, у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК Україні.
У листопаді 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Савчука Д. О., на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року.
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки відправлено через систему «Електронний суд» 06 листопада 2023 року.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
У своєму клопотанні заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено 03 жовтня 2023 року, оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 жовтня 2023 року. 
Враховуючи наведене вважаємо за можливе поновити пропущений процесуальний строк.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що у справі наявний спір про право, що виник у публічно-правових відносинах, оскільки саме встановлення юридичного факту перебування на утриманні загиблого є належним способом захисту його прав, а саме з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька.
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не підлягає процесуальному вирішенню, оскільки заявник звільнений від такого обов`язку в силу закону.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Савчука Дмитра Олексійовича, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 214/4921/23 за заявою ОСОБА_1 , третя особа, - Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 27 грудня 2023 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                       Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян