Номер провадження: 33/813/2344/23
Номер справи місцевого суду: 523/18786/23 
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Алексєєва Віктора Вікторовича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року по адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн..
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 552079 від 06.10.2023, ОСОБА_1 06.10.2023р. о 21:16 год. в м. Одесі у дворі буд. 22а по вул. Балківській став учасником ДТП та керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на пвр 471585. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №552078 від 06.10.2023, ОСОБА_1 06.10.2023р. о 21:16 год. в м. Одесі керуючи транспортним засобом при початку руху не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на припарковане авто Toyota Highlander НОМЕР_1 . В результаті ДТП, авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.10.1 «Правил дорожнього руху», відповідальність за що передбачено ст.124 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Алексєєв Віктор Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що працівники поліції перед складанням адміністративного протоколу за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не роз`яснені права передбачені ст. 55, 56, 59,63, Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист, що підтверджується доданим до матеріалів адміністративної справи відеозаписом з двох бодікамер працівників поліції.
Зазначає, що обвинувачення фактично висунуте ОСОБА_1 у протоколі серії ААД №552079 є некоректним та незрозумілим, адже з нього неможливо встановити який саме склад адміністративного правопорушення йому інкримінується (ДТП, керування т.з. в стані алкогольного сп`яніння чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння).
Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В порушення вимог Інструкції працівники поліції не склали акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Крім того, направлення до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження ОСОБА_2 огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість на місці поліцейськими не складалось та ОСОБА_3 не надавалось.
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі, та відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Алексєєва В.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Щодо провадження за ч.1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:
-протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №552079 та серії ААД №552078 від 06.10.2023 року, в яких, наведені обставини порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.2.5 «Правил дорожнього руху» та відповідно вимог п.10.1 «Правил дорожнього руху»;
-відеозаписом з нагрудних камер №471585 та 471006, відповідно до яких, саме ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому неодноразово повідомляв співробітників поліції про те, що він спустився до свого автомобіля і завів його задля того, щоб не сів акумулятор автомобіля та прогнати масло по двигуну. 
-направленням від 06.10.2023 Скрипника в КНП «ООМЦПЗ» ООР на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;
-схемою місця ДТП від 06.10.2023р., відповідно до якої працівниками поліції зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів;
-іншими матеріалами справи.
Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати такими, що доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом. 
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до вимог ст. ст. 251-252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 552079 від 06.10.2023, ОСОБА_1 06.10.2023р. о 21:16 год. в м. Одесі у дворі буд. 22а по вул. Балківській став учасником ДТП та керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на пвр 471585. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху». 
При цьому, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020р.) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, який розпочинається з моменту, як поліцейські підходять до автомобілів, які припарковані на стоянці, ОСОБА_1 також стоїть біля свого припаркованого автомобіля «Mercedes-Benz», номерний знак  НОМЕР_2 ,  ОСОБА_4 , заперечував факт керування, та повідомляв, що авто випадково покотилось,в подальшому після складання матеріалів по адміністративному правопорушенні передбаченому ст. 124 КУпАП йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на що він відмовився.
Крім того, ОСОБА_1 повідомляв, що авто знаходиться на парковці вже близько двох тижнів після ДТП та з порядку розташування машин вбачається, що об`єктивно він не мав змоги керувати транспортним засобом, оскільки зі всіх сторін був зажатий іншими припаркованими автомобілями, в тому числі і Toyota Highlander НОМЕР_1 , яка знаходилась перпендикулярно до його автомобіля.
Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інших доказів керування ОСОБА_1 суду не надано.
Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу – склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.
Будь яких доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобам «Mercedes-Benz», номерний знак  НОМЕР_2 матеріали справи не містять.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів керування останнім транспортним засобом, він категорично заперечував факт керування транспортним засобом, а тому вимога поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, в даному випадку є необґрунтованою та незаконною.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
На підставі вище встановлених обставин, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, те, що ОСОБА_1 категорично не погоджується із складеними відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, та те, що при апеляційному перегляді встановлено, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 06.10.2023р. о 21:16 год. в м. Одесі у дворі буд. 22а по вул. Балківській керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 , апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. 
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Щодо провадження за ст. 124 КУпАП.
Так, зі змісту протоколу серії ААД №552078 від 06.10.2023, ОСОБА_1 06.10.2023р. о 21:16 год. в м. Одесі керуючи транспортним засобом при початку руху не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на припарковане авто Toyota Highlander НОМЕР_1 . В результаті ДТП, авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.10.1 «Правил дорожнього руху», відповідальність за що передбачено ст.124 КУпАП.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному випадку на норми Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог ПДР України, в конкретному випадку на п. 10.1 ПДР України, який зазначений працівником поліції в протоколі.
Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до пояснень наданих ОСОБА_6 який зазначає, що 06.10.2023 о 20:16 спрацювала сигналізація авто. Вийшовши він побачив, що машину вдарив Мерседес у бічні праві двері. НОМЕР_2 . 
У своїх власноручних поясненнях наданих у протоколах (а.с.2, 13) ОСОБА_1 двічи вказує, що сидів у авто, випадково натиснув щеплення та авто покотилось в припарковане авто Тойота НОМЕР_1 , що на думку суду не свідчить про керування ОСОБА_4 своїм авто, однак , зміну пояснень (а.с.31) ОСОБА_1 суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за спричинену шкоду автомобілю Мерседес НОМЕР_2 . 
З огляду на досліджені під час апеляційного розгляду справи докази, апеляційний суд вважає об`єктивно встановленим той факт, що дії ОСОБА_1 призвели до виникнення ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобілі.
Тому суд вважає що, ОСОБА_1 06.10.2023р. о 21:16 год. в м. Одесі не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на припарковане авто Toyota Highlander НОМЕР_1 . В результаті ДТП, авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.10.1 «Правил дорожнього руху», відповідальність за що передбачено ст.124 КУпАП.
Будь яких заперечень щодо факту та порушення ним правил дорожнього руху матеріали справи не містять, протокол про адміністративне правопорушення та схему ДТП ОСОБА_1 підписав без будь яких заперечень.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції перед складанням адміністративного протоколу за ст. 124 не роз`яснили ОСОБА_1 права передбачені ст. 55, 56, 59,63, Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 розписався про ознайомлення з правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Крім того, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про розгляд справи, користувався послугами адвоката, який був присутній в судових засіданнях та надавав пояснення, тобто ОСОБА_1 в повній мірі скористався своїми правами передбаченими Конституцією України та КУпАП.
Таким чином матеріалами справи підтверджено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення ним пункту 10.1 ПДР України.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно санкції ст. 124 КУпАП, вказане правопорушення передбачає накладення штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_1   та попередження ним, так і іншими особами нових правопорушень буде справедливим і достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Алексєєва Віктора Вікторовича – задовольнити частково.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 27 грудня 2023 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький