справа №991/9563/23
провадження №1-кс/991/9658/23

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
«07» листопада 2023 року                                                                 м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Обставини, якими обґрунтована скарга.
Скарга  ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 21 жовтня 2023 року він отримав відповідь від керівника 2 слідчого відділу ДБР ОСОБА_4 про відсутність складу злочину у діях посадових осіб працівників поліції на яких він подав заяву про корупційні злочини. Заявник вважає, що для того, щоб зробити такі висновки, уповноважена особа ДБР мала б зареєструвати його заяву до ЄРДР, провести розслідування у порядку КПК України і тільки тоді, у випадку відсутності складу злочину, прийняти постанову про закриття кримінальної справи у порядку ст. 280 КПК України, і про такі дії повідомити заявника відповідним листом. У даному випадку ОСОБА_3 вбачає кримінально корупційний злочин у діях працівника ДБР ОСОБА_4 і керівництва поліції, з метою прикриття злочину. Оскільки, всупереч положенням ст. 214 КПК України, даних про те, що зазначені у заяві відомості внесені до ЄРДР ОСОБА_3 не отримано, зазначене він вважає протиправною бездіяльністю і просить зобов`язати внести відомості за його заявою та розпочати розслідування за ст. ст. 364, 365 КК України, а щодо незаконності дій працівників ДБР прийняти окрему ухвалу.
Позиція сторін у судовому засіданні.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, у своїй скарзі просив здійснити розгляд за його відсутності. Враховуючи положення ст. 26 КПК України, відповідно до яких сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачені цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.
Представник ДБР в судове засідання не з`явився, однак це не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.
Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.
Дослідивши матеріали скарги з додатками, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України (про що зазначає у скарзі заявник), що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам.
Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).
За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. 
Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. 
Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.
Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 21 жовтня 2023 року отримав відповідь від керівника 2 слідчого відділу ДБР ОСОБА_4 про відсутність складу злочину у діях посадових осіб працівників поліції на яких він подав заяву про корупційні злочини. Також, з прохальної частини скарги можна дійти висновку, що заява ОСОБА_3 можливо стосувалася кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365 КК України. Разом з цим самої заяви про злочин (її копії), на яку ОСОБА_3 посилається у скарзі, до її матеріалів не додано, а у відповіді керівника другого слідчого відділу ДБР ОСОБА_4 мова іде про отримане ними звернення ОСОБА_3 ще від 25 липня 2023 року щодо можливих неправомірних дій працівників поліції, та з інших питань. Будь-яких інших матеріалів, з яких вбачалися б обставини імовірного вчинення кримінальних правопорушень про які ОСОБА_3 зазначає у своїй скарзі слідчому судді не надані, а сам заявник двічі повідомлявся про судові засідання (на 03 та 07 листопада 2023 року), однак до суду не з`явився, будь-яких додаткових матеріалів не надав, у скарзі вказав про її розгляд без його присутності, що позбавляє слідчого суддю можливості як надати оцінку поданої заяви до правоохоронного органу в частині її обґрунтованості, так і пересвідчитись про саме її направлення до правоохоронного органу та, відповідно, ним отримання.
Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. 
Оскільки ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Державного бюро розслідувань виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_3 , відсутні, а тому в задоволенні його вимог слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1