ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2023 р.           Справа№ 927/1152/15 (927/16/23)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Копитової  О.С.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Полякова Б.М. 

за участю секретаря судового засідання: Гріщенко А.О.

та  представників сторін:
від Чернігівської міської ради - Гладченко Н.Л.,
від ЗАТ «Інтерліс» - Іллюшко О.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Чернігівської міської ради
на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року
у справі №927/1152/15 (927/16/23) 
за позовом Чернігівської міської ради
до     закритого акціонерного товариства «Інтерліс»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 
про     розірвання договору оренди земельної ділянки 
у межах справи
за заявою Головного управління ДПС у Чернігівській області
до закритого акціонерного товариства «Інтерліс»
про визнання боржника банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року позов Чернігівської міської ради до закритого акціонерного товариства «Інтерліс» (надалі по тексту - ЗАТ «Інтерліс», відповідач) про розірвання договору оренди земельної ділянки залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням господарського суду, Чернігівська міська рада (надалі по тексту апелянт, позивач) звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Чернігівської міської ради задовольнити повністю. Також апелянт в апеляційній скарзі клопоче про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що на його думку, місцевим судом при формуванні висновків рішення у даній справі, не враховано та не надано належної правової оцінки всім обставинам справи та наявним в  матеріалах документам.
Апелянт  наголошує, що рішенням IV скликання від 12.09.2002 року «Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах міста Чернігова», ЗАТ «Інтерліс» передано земельні ділянки в довгострокову оренду, строком на 25 років, для обслуговування виробничого комплексу «Завод залізобетонних конструкцій»: площею 2,108 га по вул. Михайло-Коцюбинське шосе; площею 4,499 га по АДРЕСА_1, в тому числі 0,0308 га - проїзд загального користування.
11.12.2002 року між Чернігівською міською радою (орендодавцем) та ЗАТ «Інтерліс» (орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки №1787 згідно умов якого Орендодавець передав, а орендар прийняв в довгострокову оренду земельні ділянки, що знаходяться за адресами: м. Чернігів по вул. Михайло-Коцюбинське шосе та по АДРЕСА_1.
За умовами даного договору, земельні ділянки передаються в оренду для обслуговування комплексу «Завод залізобетонних конструкцій».
Договір укладався строком на 25 років.
Рішенням ХІІІ сесії Чернігівської міської ради V скликання від 30.01.2007 року «Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах міста Чернігова» було вилучено із довгострокової оренди ЗАТ «Інтерліс» земельну ділянку площею 0,0103 га по АДРЕСА_1.
Додатковою угодою від 08.01.2009 року до договору оренди було внесено зміни у частині встановлення розміру орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки землі.
Крім того, за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2009 року ОСОБА_1 набуто у власність 3/50 частки власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1.
Апелянт зазначає, що додаткова угода до договору оренди з питань внесення зміни площі та зазначення розміру грошової оцінки, виконуючим обов`язків виконавчого директора  ЗАТ «Інтерліс» ОСОБА_1 не була підписана, товариство має заборгованість.
Листи управління земельних ресурсів від 25.06.2012 року №3320 та від 29.11.2013 року №7406 про необхідність укладення додаткової угоди (у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки землі)   залишено ЗАТ «Інтерліс» без реагування.
В подальшому визнано ЗАТ «Інтерліс» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.
Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Чернігівській області наданої листом від 27.02.2020 року №2555/25-01-04-03-07, ЗАТ «Інтерліс» декларувало податкової зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки площею 21080 кв.м. та 44887 кв.м. за 2015 -2016 роки, податкові декларації за періоди 2017-2020 років не подавалися, ЗАТ «Інтерліс» має податковий борг по орендній платі за землю у розмірі 3408605,98 грн.
Апелянт наголошує, що на адресу ЗАТ «Інтерліс» листом від 03.08.2021 року №790/ІН управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради була надіслана додаткова угода про розірвання договору оренди від 11.12.2002 року №1787, але лист повернувся з відміткою поштового зв`язку від 04.08.2021 року «Організація вибула декілька років назад».
В подальшому на адресу ліквідатора  ЗАТ «Інтерліс» управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради декілька разів надсилались  додаткові угоди про розірвання договору оренди від 11.12.2002 року №1787.
Ліквідатором надано відповідь про розгляд пропозиції щодо розірвання договору на комітеті кредиторів.
Крім того, апелянт зазначає, що рішенням Чернігівської міської ради від 31.03.2011 року було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Чернігова за станом на 01.01.2010 року.
Рішенням Чернігівської міської ради від 26.01.2017 року №15/ VІІ -18 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Чернігова, рішення набуло чинності  з 01.01.2018 року.
Таким чином, на підставі викладеного, апелянт вважає, що розмір орендної плати за земельні ділянки зазначені у договорі оренди від 11.02.2002 року №1787 не відповідає зазначеному у Договорі.
Також апелянт стверджує, що ЗАТ «Інтерліс» порушено умови договору та Цивільного кодексу України стосовно своєчасної, у повному обсязі  сплати орендної плати за користування землею, у зв`язку з чим договір оренди підлягає розірванню на вимогу орендодавця. 
Крім того, апелянт наголошує і на тому, що відповідно до умов договору оренди від 11.12.2002 року №1787 цільове призначення земельних ділянок є промисловим - обробка деревини та виробництва виробів з деревини, земельні ділянки передано в оренду для обслуговування виробничого комплексу «Завод залізобетонних конструкцій».
Проте, у зв`язку з визнанням  ЗАТ «Інтерліс» банкрутом, підприємницька діяльність останнього завершена, що також унеможливлює подальше використання орендарем земельних ділянок, а орендодавцем - отримання орендної плати за надання земельних ділянок в користування, у зв`язку з чим, договір має бути розірвано, а спірні ділянки мають бути повернуті власнику.
Таким чином, на підставі викладеного, апелянт вважає рішення  місцевого суду необґрунтованим та таким, що прийняте без врахування всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2023 року, апеляційну скаргу Чернігівської міської ради передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - ОСОБА_2, судді: Корсак В.А., Яковлєв М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 року витребувано матеріали справи № 927/1152/15(927/16/23) з господарського суду Чернігівської області за позовом Чернігівської міської ради до  ЗАТ  «Інтерліс» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про  розірвання договору оренди земельної ділянки у межах справи за заявою Головного управління ДПС у Чернігівській області до ЗАТ  «Інтерліс»  про визнання боржника банкрутом.
01.08.2023 року від господарського суду Чернігівської області на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду 24.07.2023 року надійшли матеріали справи №  927/1152/15(927/16/23) за позовом Чернігівської міської ради до ЗАТ "Інтерліс" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про   розірвання договору оренди земельної ділянки у межах справи за заявою Головного управління ДПС у Чернігівській області до ЗАТ "Інтерліс" про визнання боржника банкрутом.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2023 року, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 01.08.2023 року про звільнення судді ОСОБА_2, який є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Полякова Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 року апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року у справі №927/1152/15 (927/16/23) залишено без руху.
28.08.2023 року на адресу суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці,  призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 року клопотання Чернігівської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 рок у справі №927/1152/15 (927/16/23) задоволено. Поновлено Чернігівській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 рок у справі №927/1152/15 (927/16/23). Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 рок у справі №927/1152/15 (927/16/23) та призначено до розгляду на 01.11.2023 року.
04.10.2023 року через відділ документообігу суду від ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спросить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Чернігівської міської ради без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Обґрунтовуючи поданий відзив ліквідатор зазначає, що 18.01.2016 року господарським судом Чернігівської області порушено провадження у справі №927/1152/15 про банкрутство ЗАТ «Інтерліс».
13.02.2018 року господарський суд Чернігівської області прийняв рішення про визнання ЗАТ «Інтерліс» банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру.
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 13.06.2018 року у справі №927/1152/15 затверджений реєстр вимог кредиторів, до якого включено вимоги, зокрема, Чернігівської міської ради в сумі 1  126  851,76 грн.
Ліквідатор, посилаюсь на  ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, зазначає, що ліквідатор  ЗАТ «Інтерліс» не повинен подавати Головному управлінню ДПС у Чернігівської області податкові декларації по зобов`язанням з орендної плати за земельні ділянки, а заборгованість по орендній платі, затвердждена судом не може додатково нараховуватись податковою службою. 
Ліквідатор зазначає, що з метою задоволення кредиторів ЗАТ «Інтерліс» ліквідатором в ході ліквідаційної процедури були проведені всі необхідні заходи для виявлення майна банкрута, його збереження, охорони, інвентаризації, оцінки та виготовлення документів, необхідних для реалізації цього майна.
Ліквідатором встановлено, що згідно свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомості від  26.09.2002 року, ЗАТ «Інтерліс» належить на праві власності об`єкти нерухомого майна.
11.02.2002 року між Чернігівською міською радою та  ЗАТ «Інтерліс» укладено договір оренди земельної ділянки.
Оскільки орендовані ЗАТ «Інтерліс» земельні ділянки не мають кадастрових номерів і відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель згідно Закону України «Про Державний земельний кадастр», ліквідатор ЗАТ «Інтерліс» уклав 28.02.2018 року договір з ПП «Десна-Експерт-М» на виконання землевпорядних робіт з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж орендованих ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території м. Чернігова площею 2,0108 га, по вул. Михайло-Коцюбинське шосе, 1 та площею 4,4887 га, по АДРЕСА_1.
Для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду позивачу земельних ділянок в натурі потрібна згода їх власника, в даному випадку - Чернігівської міської ради.
Ліквідатор товариства вісім разів  направляв до Чернігівської міської ради клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж орендованих товариством земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га, по вул. Михайло-Коцюбинське шосе, 1 та площею 4,4887 га, по АДРЕСА_1.
Однак, замість дозволу Чернігівської міської ради, ліквідатор ЗАТ «Інтерліс» отримував відповіді від Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про те, що питання про надання згоди на розроблення технічної документації було включено до проекту рішення міської ради але не набрало необхідної кількості голосів і було знято з розгляду.
У зв`язку з цим,  16.06.2020 року ліквідатор ЗАТ «Інтерліс» звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання бездіяльності Чернігівської міської ради протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду частково задоволено позов та визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду клопотань ліквідатора  ЗАТ «Інтерліс» та зобов`язано Чернігівську міську раду на пленарному засіданні повторно розглянути клопотання ліквідатора про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ  «Інтерліс» земельних ділянок на території м. Чернігова площею га, по вул. Михайло-Коцюбинське шосе, 1 та площею 4,4887 га, по АДРЕСА_1.
На виконання рішення Чернігівською міською радою 28.01.2021 року прийнято рішення №4/VІІІ про відмову ЗАТ  «Інтерліс» у наданні згоди на розроблення технічної документації.
Підставою відмови стало порушення ЗАТ  «Інтерліс» умов договору оренди №1787 від 11.12.2002 року в частині виконання зобов`язань та недодержання вимог п. 3.2, що впливає на розмір орендної плати за земельну ділянку, а також систематична несплата орендної плати.
16.06.2021 року  ЗАТ  «Інтерліс» в черговий раз звернулось до Чернігівської міської ради з клопотанням надати дозвіл на розробку технічної документації.
За результатами розгляду вказаного клопотання Чернігівською міською радою 26.08.2021 року знову було відмовлено  у наданні дозволів. Причини відмови у тексті рішення не зазначені. Тобто вказані рішення прийняті безпідставно.
26.11.2021 року ЗАТ  «Інтерліс» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним рішення Чернігівської міської ради та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням  Чернігівського окружного адміністративного суду визнані протиправними та скасовано пункти 20 та 21  рішення Чернігівської міської ради від  26.08.2021 року про відмову у наданні дозволів. Чернігівська міська рада зобов`язана повторно винести на розгляд засідання найближчої чергової сесії клопотання ліквідатора  ЗАТ  «Інтерліс» від 16.06.2021 року і прийняти рішення відповідно до вимог законодавства вмотивоване рішення.
За результатами розгляду клопотань ЗАТ  «Інтерліс» Чернігівською міською радою було відмовлено у наданні згоди на розроблення технічної документації.
Таким чином, у зв`язку з прийнятими міською радою рішень з 2018 року по даний час нерухоме майно  ЗАТ  «Інтерліс» не може бути реалізоване.
Крім того, ліквідатор зазначає, що викладена в листі Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 28.08.2021 року пропозиція про розірвання договору оренди земельної ділянки була розглянута на засіданні комітету кредиторів ЗАТ «Інтерліс». За результатами розгляду вказаного питання комітет кредиторів одноголосно прийняв рішення про те, що у ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» відсутні правові підстави та повноваження для розірвання договору оренди земельної ділянки №1787.
Ліквідатор зазначає, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства в частині 7 якої передбачено, що майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.
В  Кодексі України з процедур банкрутства передбачено, що в процедурі ліквідації банкрута ліквідатор зобов`язаний реалізувати належне банкруту майно з метою задоволення вимог кредиторів.
Ліквідатор зазначає, що позивач просить суд розірвати договір оренди земельних ділянок, на яких розташоване нерухоме майно - фактично єдиний актив  ЗАТ «Інтерліс», який повинен бути реалізований в процедурі банкрутства з метою задоволення вимог всіх кредиторів, в тому числі Чернігівської міської ради.
Також ліквідатор зазначає, що договір оренди земельної ділянки на якій знаходяться належні орендарю будівлі та споруди може бути припинений тільки після припинення права власності ЗАТ «Інтерліс» на нерухоме майно, тобто після його продажу  в порядку визначеному Кодексом України з процедур банкрутства з метою задоволення вимог кредиторів.
У разі задоволення позову ліквідатор буде позбавлений можливості здійснити продаж нерухомого майна в установленому законом порядку з метою задоволення вимог кредиторів.
Таким чином, на підставі викладеного, ліквідатор просить суд апеляційної інстанції, відмовити у задоволенні апеляційної скарги Чернігівської міської ради, а рішення суду першої інстанції про відмову в позові залишити без змін.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Сотнікова С.В.,  Полякова Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 року справу №927/1152/15 (927/16/23)  за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року прийнято до провадження у визначеному складі. Розгляд справи №927/1152/15 (927/16/23) призначено на 29.11.2023 року.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М.,  Полякова Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 року справу №927/1152/15 (927/16/23)  за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року прийнято до провадження у визначеному складі. Розгляд справи №927/1152/15 (927/16/23) призначено на 29.11.2023 року.
29.11.2023 року в судове засідання з`явилися представник апелянта та  ЗАТ «Інтерліс» та надали усні пояснення по справі.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
29.11.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області (надалі по тексту - кредитор) подана заява про порушення справи про банкрутство ЗАТ «Інтерліс».
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.01.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Пилипенко Т.В.
Постановою господарського суду Чернігівської області від 30.06.2016 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 року, припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Пилипенко Т.В., боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Бандолу О.О.
Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 року скасовані постанова господарського суду Чернігівської області від 30.06.2016 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 року, справу передано на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.
На новому розгляді справи, постановою господарського суду Чернігівської області від 13.02.2018 припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Пилипенко Т.В., боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Пилипенко Т.В.
В подальшому строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Пилипенко Т.В. неодноразово продовжувався.
02.01.2023 року, в межах даної справи про банкрутство, до господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Чернігівської міської ради до ЗАТ «Інтерліс» про розірвання договору оренди, в якій позивач просить розірвати з моменту набрання рішенням законної сили укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 11.12.2002 року № 1787.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що за інформацією Головного управління ДПС у Чернігівській області наданої листом від 31.03.2021 року, ЗАТ «Інтерліс» має податковий борг по орендній платі за землю у розмірі 3   408   605,98 грн за період з 31.08.2012 року  по 30.01.2017 року. Враховуючи дану інформацію, в зв`язку з порушенням орендарем п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі», зміною істотних умов договору та систематичною несплатою орендної плати, враховуючи п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ЗАТ «Інтерліс» п. 28 рішення Чернігівської міської ради від 24.06.2021року  № 9/VІІІ-21 припинено шляхом розірвання договір оренди земельної ділянки від 11.12.2002 року № 1787.  
На адресу ЗАТ «Інтерліс» Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради надсилалась додаткова угода про розірвання договору оренди, яка не була підписана відповідачем. Також позивач зазначає, що за період з дати укладення договору оренди нормативна грошова оцінка землі змінювалася, тому розмір орендної плати, вказаний в договорі, не відповідає чинному законодавству. 
Таким чином, ЗАТ «Інтерліс» порушило умови договору та положення Цивільного кодексу України стосовно своєчасної, у повному обсязі сплати орендної плати за користування землею, у зв`язку з чим договір оренди підлягає розірванню на вимогу орендодавця.
Відповідно до умов договору від 11.12.2002 року № 1787, цільове призначення земельних ділянок є промисловим - обробка деревини та виробництво виробів з деревини. Земельні ділянки передані в оренду для обслуговування виробничого комплексу «Завод залізобетонних конструкцій». Проте, у зв`язку з визнанням ЗАТ «Інтерліс» банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури, підприємницька діяльність останнього завершена, що також унеможливлює подальше використання орендарем вказаних земельних ділянок, а орендодавцем - отримання орендної плати за надання земельних ділянок у користування.
Майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору (ч. 7 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства).      
Рішенням господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року позов Чернігівської міської ради до ЗАТ «Інтерліс» про розірвання договору оренди земельної ділянки залишено без задоволення.
Зазначене рішення і переглядається апеляційним судом.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу Чернігівської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням ІV сесії Чернігівської міської ради ХХІV скликання від 12.09.2002 року «Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах міста Чернігова», в зв`язку з передачею будівель та споруд до статутного фонду ЗАТ «Інтерліс», вилучено із тимчасового довгострокового користування ЗАТ «Житняк» земельні ділянки за згодою землекористувача:
площею 4,499 га по АДРЕСА_1;
площею 2,108 га по вул. М. Коцюбинське шосе (п. 214);
ЗАТ «Інтерліс» передано земельні ділянки в довгострокову оренду, строком на 25 років, для обслуговування виробничого комплексу «Завод залізобетонних конструкцій»:
площею 2,108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе;
площею 4,499 га по АДРЕСА_1, в тому числі 0,0308 га - проїзд загального користування (п. 215).
Згідно свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомості від 26.09.2002р., виданих на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.09.2002 року № 194, ЗАТ «Інтерліс» належать на праві власності об`єкти нерухомого майна:
по АДРЕСА_1 в м. Чернігові: адмінбудівля А1-2 площею 702,7 м2, головний корпус площею 3 457,2 м2, центральний склад Б-1, Б1-1 площею 639,8 м2, компресорна В-1, В1 площею 148,1 м2, трансформаторна Й-1 площею 31,0 м2, склад площею 12,1 м2, прохідна з прибудовами Н-2, Н1, Н2 площею 293,6 м2, комірна Р-1 площею 1,9 м2;
по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1 в м. Чернігові: контора літ. А-1, а-1 площею 116,9 м2, лабораторія Б-1, Б1-1, б-1 площею 73,6 м2, вісова та гараж В-1, в-1 площею 60,8 м2, склад Г-1 площею 74,4 м2, лабораторія ГРП Д-1, д-1 площею 51,0 м2, майстерня Е-1 площею 163,8 м2, побутові приміщення Ж-1, ж1 площею 185,2 м2, склад ГСМ З-1 площею 50,1 м2, реакторна І-2 площею 41,3 м2.
Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.05.2021р. № 258431842 та № 258431685, право власності ЗАТ «Інтерліс» на об`єкти нерухомого майна, яке посвідчується свідоцтвами про право власності на об`єкти нерухомості від 26.09.2002р., було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.04.2003р.
11 грудня 2002 року між Чернігівською міською радою (Орендодавцем) та ЗАТ «Інтерліс» (Орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки згідно умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в довгострокову оренду земельні ділянки, що знаходяться за адресами:
м. Чернігів, АДРЕСА_1, площею 44   990 м2 (в тому числі 0,0308 га - проїзд загального користування), за цільовим призначенням: землі промисловості, транспорту, зв`язку та іншого призначення - обробка деревини та виробництво виробів з деревини; грошова оцінка земельної ділянки - 5   849   149,90 грн.;
м. Чернігів, вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 21   080 м2, за цільовим призначенням: землі промисловості, транспорту, зв`язку та іншого призначення - обробка деревини та виробництво виробів з деревини; грошова оцінка земельної ділянки - 3   113   516,00 грн.
Земельні ділянки передаються в оренду для обслуговування виробничого комплексу «Завод залізобетонних конструкцій». Договір укладається строком на 25 років.
Даний договір оренди земельної ділянки був посвідчений нотаріально 11.12.2002 року  та зареєстрований в Управлінні земельних ресурсів Чернігівської міської ради 11.12.2002 року за № 1787.
В цей же день 11.12.2002 року сторонами був підписаний акт прийому - передачі земельних ділянок в оренду.
Рішенням ХІІІ сесії Чернігівської міської ради V скликання від 30.01.2007 року «Про надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам в межах міста Чернігова, погодження місця розташування об`єктів та надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок», враховуючи акт продажу з публічних торгів від 04.12.1998 року та рішення господарського суду Чернігівської області від 06.10.2005 року справа № 1/179, вилучено із довгострокової оренди ЗАТ «Інтерліс» земельну ділянку площею 0,0103 га по АДРЕСА_1 (п. 22).
На виконання даного рішення Чернігівської міської ради між сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 11.12.2002 року № 1787.
08.01.2009 року між сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 11.12.2002 року № 1787 в частині встановлення розміру орендної плати: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки землі».
Постановою г осподарського суду Чернігівської області від 13.02.2018 року по даній справі ЗАТ «Інтерліс» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Пилипенко Т.В.
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 13.06.2018 року по даній справі включено до реєстру вимог кредиторів, затвердивши його в цілому, зокрема вимоги наступних кредиторів:
Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області в сумі 936 142,10 грн. (2 756,00 грн. витрат на сплату судового збору до І черги задоволення вимог кредиторів; 657 691,55 грн. до ІІI черги задоволення вимог кредиторів; 275 694,55 грн. до VI черги задоволення вимог кредиторів);
Чернігівської міської ради в сумі 1 126 851,76 грн. (2 756,00 грн. витрат на сплату судового збору до І черги задоволення вимог кредиторів; 1 124 095,76 грн. до IV черги задоволення вимог кредиторів);
Головного управління ДФС у Чернігівській області в сумі 649 702,33 грн. (3 524,00 грн. витрат на оплату судового збору - I черга задоволення, 619 237,30 грн. заборгованості - III черга задоволення, 3 709,40 грн. штрафних (фінансових) санкцій та 23 231,63 грн. пені - VI черга задоволення).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року по справі № 620/1987/20, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ЗАТ «Інтерліс» до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії; визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду у встановленому порядку та строки клопотання ЗАТ «Інтерліс» від 28.10.2019 року № 02-05/139 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 4,4887 га по АДРЕСА_1 та прийняття відповідних рішень за результатами його розгляду; зобов`язано Чернігівську міську раду на пленарному засіданні повторно розглянути клопотання ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» від 28.10.2019 № 02-05/139 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 4,4887 га по АДРЕСА_1 та винести з даного питання вмотивоване рішення.
На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року по справі № 620/1987/20 Чернігівською міською радою 28.01.2021р. було прийнято рішення № 4/VІІІ-12 про відмову ЗАТ «Інтерліс» у наданні згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0108 га, по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1 (п. 8) та на земельну ділянку, орієнтовною площею 4,4579 га, по АДРЕСА_1 (п. 9).
Як вбачається зі змісту даного рішення міської ради, підставою для відмови у наданні згоди стало порушення орендарем умов договору оренди № 1787 від 11.12.2002 року в частині виконання зобов`язань та не додержання вимог пункту 3.2, що впливає на розмір орендної плати за земельну ділянку, а також систематична несплата орендної плати.
Рішенням господарського суду Чернігівської області від 31.05.2021 року по справі № 927/1152/15 (927/118/21), яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з Чернігівської міської ради на користь ЗАТ «Інтерліс» 543 540 грн. 00 коп. завданої майнової шкоди.
Задовольняючи позов, суд дійшов висновку, що внаслідок протиправної бездіяльності Чернігівської міської ради, ЗАТ «Інтерліс» в особі ліквідатора було позбавлено можливості продати власне нерухоме майно на аукціоні. Оскільки витрати на оплату послуг по охороні здійснювались ліквідатором після закінчення встановленого законом строку на ліквідацію боржника, ці витрати підпадають під визначення "додаткових витрат" в розумінні ст. 225 Господарського кодексу України, тобто є збитками позивача.
Рішенням Чернігівської міської ради від 24.06.2021 року № 9/VІІІ-21 припинено право оренди ЗАТ «Інтерліс» шляхом розірвання договору оренди № 1787 від 11.12.2022 земельних ділянок: площею 2,0108 га по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1, площею 4,4579 га по АДРЕСА_1 в місті Чернігові.
28.08.2021 року Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради на адресу ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» був направлений лист з повідомленням про прийняття рішення про припинення договору оренди земельних ділянок та проект додаткової угоди до договору оренди землі від 11.12.2002 року  № 1787 щодо розірвання цього договору.
Викладена в листі Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 28.08.2021 року пропозиція про розірвання договору оренди земельної ділянки була розглянута на засіданні комітету кредиторів ЗАТ «Інтерліс» 20.09.2021 року. За результатами розгляду вказаного питання комітет кредиторів одноголосно прийняв рішення про те, що у ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» відсутні правові підстави та повноваження для розірвання договору оренди земельної ділянки № 1787, укладеного 11.12.2002 року між Чернігівською міською радою та ЗАТ «Інтерліс».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 року по справі № 620/19089/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022, визнано протиправним та скасовано пункти 20 та 21 рішення Чернігівської міської ради від 26.08.2021 року № 10/VIII-42 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам» згідно яких ЗАТ «Інтерліс» відмовлено у задоволенні клопотання від 16.06.2021 року №02-04/50 про надання дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обробка деревини та виробництво виробів з деревини), розташованих за адресою: м. Чернігів, вул. Михайло-Коцюбииське шосе, 1, орієнтовна площа якої становить 2,0108 га; м. Чернігів, АДРЕСА_1, орієнтовна площа якої становить 4,4579 га.
Зобов`язано Чернігівську міську раду повторно винести на розгляд засідання найближчої чергової сесії Чернігівської міської ради клопотання ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» від 16.06.2021 року № 02-04/50 і прийняти відповідно до вимог закону вмотивоване рішення стосовно надання дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж орендованих ЗАТ «Інтерліс» земельних ділянок на території міста Чернігова площею 2,0108 га по вул. Михайло-Коцюбинське шосе, 1 та площею 4,4579 га по АДРЕСА_1.
На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 року по справі № 620/19089/21 Чернігівською міською радою 23.12.2022 року було прийнято рішення № 26/VІІІ-21 про відмову ЗАТ «Інтерліс» у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0108 га, по вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1 (п. 7) та на земельну ділянку, орієнтовною площею 4,4896 га, по АДРЕСА_1 (п. 8).
Згідно ст. 3 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент укладення договору оренди землі між сторонами), оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
За змістом ст. 14 цього Закону, умови договору оренди земельної ділянки не   можуть суперечити законам України. Істотними умовами договору оренди земельної ділянки є, зокрема: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); термін договору оренди; орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); цільове призначення, умови використання і збереження якості землі.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за земельну ділянку - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за угодою сторін у договорі оренди.
У відповідності з ст. 28 Закону України «Про оренду землі», договір оренди земельної ділянки може бути розірвано за взаємною згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами їх обов`язків, передбачених статтями 22, 23 цього Закону та договором, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Договір оренди земельної ділянки припиняється у разі розірвання договору оренди згідно зі статтею 28 цього Закону (п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оренду землі»).
В той же час, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.01.2016 року було порушено провадження у справі про банкрутство ЗАТ «Інтерліс» і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Згідно ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства (до введення його в дію - ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства (до введення його в дію - ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Системний аналіз ч. 1 - 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, боржник фактично втрачає право самостійно, на власний розсуд визначати порядок погашення заборгованості за власними зобов`язаннями, а подальше задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно ст. 37, 38, 41 - 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на момент прийняття постанови від 13.02.2018 року), у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.
З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема:
господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом.
З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.
Ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.
Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.
З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.
Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.
Майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.
Після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута.
Такі ж положення визначені і в ст. 58, 59, 61, 62 Кодексу України з процедур банкрутства, який згідно п. 1, 4 його Прикінцевих та перехідних положень введений в дію з 21.10.2019р. З дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Таким чином, з моменту прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури саме ліквідатор виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута. 
На ліквідатора банкрута законодавством покладено обов`язки щодо організації здійснення ліквідаційної процедури боржника та забезпечення задоволення вимог кредиторів у встановленому Законом про банкрутство (Кодексом України з процедур банкрутства) порядку, в т.ч. шляхом продажу майна банкрута.
Отже, в даному випадку несплата заборгованості з орендної плати за землю, яка виникла до відкриття провадження у справі, а також після відкриття провадження у справі і до визнання боржника банкрутом, не може бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав невиконання банкрутом своїх зобов`язань по сплаті орендних платежів.
Судом також враховано висновок, викладений в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.01.2021 року у справі № 916/4181/14, відповідно до якого боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, має право на легітимне очікування бути звільненим від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.
Легітимні очікування боржника безпосередньо випливають із ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Характеристика очікувань боржника як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, та обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.
Звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено законом (ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства), що в свою чергу зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання. Причому на такі сподівання боржника не впливають вчинені ліквідатором непослідовні дії з подання звітності до податкового органу.
Пунктом 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Як визначено в п. 87.10 ст. 87 Податкового кодексу України, з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно з Кодексом України з процедур банкрутства без застосування норм цього Кодексу.
Водночас, поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.
З урахуванням наведеного, з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у нього не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які були нараховані за період після визнання боржника банкрутом, оскільки положеннями ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», які аналогічні за змістом положенням ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, передбачено підставу для припинення обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Самостійне подання ліквідатором звітності до податкового органу не є винятком з цього правила (п.10.1 постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.01.2021 року у справі №916/4181/14).
На даний час, єдиним майном за рахунок продажу якого можливо погасити вимоги кредиторів являються об`єкти нерухомого майна: по АДРЕСА_1 та вул. Михайло - Коцюбинське шосе, 1 в м. Чернігові, які належать на праві власності ЗАТ «Інтерліс».
Згідно ст. 655, 656 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Відповідно до ст. 68 Кодексу України з процедур банкрутства, продаж майна боржника на аукціоні відбувається в електронній торговій системі. 
Статтею 77 Кодексу України з процедур банкрутства визначено зміст оголошення про проведення аукціону на веб-сайті. Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що якщо продажу підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира, у характеристиці майна зазначаються план, загальна площа та жила площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, відомості про земельну ділянку, на якій розташована будівля, споруда, право на земельну ділянку, що переходить до покупця будівлі, споруди, приміщення, квартири тощо.
У відповідності з ст. 87 Кодексу України з процедур банкрутства, придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни. Про передачу майна складається акт про придбання майна на аукціоні.
Протокол про проведення аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та державної реєстрації права власності або іншого майнового права на нерухоме майно в порядку, передбаченому законодавством. 
Приписами ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Істотною умовою договору, на підставі якого набувається право власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, пов`язаного з переходом права власності (крім державної, комунальної власності) на земельну ділянку або прав оренди, емфітевзису, суперфіцію земельних ділянок усіх форм власності, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на такий об`єкт.
Укладення договору, що передбачає набуття права власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, пов`язаного з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення такої частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі», однією з істотних умов договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).
Аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави для висновку про те, що виходячи з правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника аукціону, та зважаючи на особливості, передбачені законодавством щодо проведення аукціону в провадженні у справі про банкрутство, складання за результатами його проведення протоколу про проведення аукціону, акта про придбання майна на аукціоні та видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з аукціону є оформленням договірних відносин купівлі - продажу майна на аукціоні, тобто є правочином.
За таких обставин, кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно придбане на аукціоні, є істотною умовою такого правочину, який повинен зазначатися як в оголошенні про проведення аукціону, так і у свідоцтві про придбання нерухомого майна з аукціону.
Як вбачається зі змісту договору оренди земельної ділянки від 11.12.2002 року, укладеного між Чернігівською міською радою та ЗАТ «Інтерліс», він не містить кадастрових номерів земельних ділянок, переданих позивачу у користування.
Згідно ст. 79, 791 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється:
у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;
шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;
шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;
за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
За змістом ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»:
Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж;
державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера;
кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Згідно ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.
Відповідно до ст. 20, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.
У разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Пунктом 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.
За змістом ст. 1 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо.
Згідно ст. 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється, зокрема, на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.
Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.
Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу).
У відповідності з ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.
Частиною 1 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:
надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;
формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.
Таким чином, для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду позивачу земельних ділянок в натурі потрібна згода їх власника, в даному випадку - Чернігівської міської ради.  
Оскільки відомості про орендовані відповідачем земельні ділянки до Державного реєстру земель не внесені, звернення ліквідатора ЗАТ «Інтерліс» до позивача з заявами про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) обумовлено саме формуванням пакету документів для здійснення державної реєстрації земельної ділянки.
Під час розгляду справи не було встановлено, що Чернігівською міською радою був наданий відповідний дозвіл.
Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача ЗАТ «Інтерліс» протягом 2018 - 2023 років не мало можливості продати на аукціоні власне нерухоме майно з метою задоволення вимог кредиторів, адже відповідач був позбавлений права у встановленому законодавством порядку розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж переданих в оренду земельних ділянок, затвердити її, здійснити державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земельному кадастрі з присвоєнням їм кадастрових номерів.
Даний висновок ґрунтується на положеннях ч. 8 ст. 120 Земельного кодексу України згідно яких істотною умовою договору, на підставі якого набувається право власності (частки у праві спільної власності) на об`єкт нерухомого майна, пов`язаного з переходом прав оренди земельних ділянок усіх форм власності, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на такий об`єкт.
Згідно ст. 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення позову призведе до припинення договору оренди землі і, як наслідок, неможливості продажу нерухомого майна банкрута на торгах та задоволення вимог кредиторів, в т.ч. і позивача по справі.
Задоволення позовних вимог не зможе відновити порушених прав позивача, оскільки на орендованих земельних ділянках знаходяться об`єкти нерухомості, які належать відповідачу, і позивач не зможе передати ці земельні ділянки у користування третім особам.
Доводи позивача щодо невідповідності умов договору про розмір орендної плати, перебування у власності ОСОБА_1 3/50 частини нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в оренді ЗАТ «Інтерліс», який також не сплачував плату за землю, невідповідність договору оренди №1787 від 11.12.2002 року типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220, правомірно відхилені місцевим судом, оскільки не можуть бути підставою для розірвання договору.
Крім того, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про внесення змін до договору оренди землі.
За таких обставин, апеляційний суд вважає вірним висновок місцевого суду, що позовні вимоги Чернігівської міської ради задоволенню не підлягають.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 269, ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року у справі №927/1152/15 (927/16/23) - залишити без задоволення.
2.Рішення  господарського суду Чернігівської області від 13.06.2023 року у справі №927/1152/15 (927/16/23) - залишити без змін. 
3.Матеріали справи №927/1152/15(927/16/23) повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 288 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 04.12.2023 року.

Головуючий суддя                                                            О.С. Копитова 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                Б.М. Поляков