ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року		Справа № 380/7672/23 пров. № А/857/15545/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідач – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Пліша М.А.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про демонтаж тимчасової споруди, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року (суддя Грень Н.М., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (далі – РА, Міська рада відповідно) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила зобов`язати відповідачів демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1 (далі – ТС).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В доводах апеляційної скарги та додаткових поясненнях, вказує, що відповідач не отримував ні розпорядження позивача про демонтаж ТС, ні постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення правил благоустрою. Зазначає, що він не є власником ТС, а користується нею згідно договору оренди. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ТС розміщена самовільно без дозвільних документів, то така підлягає демонтажу.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 13.03.2023 працівниками РА спільно з інженером з об`єктивного контролю відділу нагляду за станом благоустрою Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (далі – КП) проведено обстеження на предмет дотримання вимог законодавства при розміщенні фізичною особою-підприємцем   ОСОБА_1 (далі – ФОП) ТС.
За результатами вказаного обстеження виявлено, що спірна ТС не внесена в Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (далі – Комплексна схема), відповідач не звертався до департаменту містобудування Міської ради для отримання паспорту прив`язки тимчасової споруди та не уклав з управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Міської ради (далі – Департамент) договір оренди окремих конструктивних елементів благоустрою.
Так як, в ході обстеження встановлено, що ТС розміщена самовільно без дозвільних документів, РА листом від 13.01.2023 №32-ВИХ-4731 повідомила ФОП про необхідність здійснення демонтажу вказаної ТС в термін до 23.01.2023.
Як вбачається з акту від 24.01.2023 №4, відповідач рекомендацій щодо проведення добровільного демонтажу ТС на вул.Городоцькій,359, не виконав та продовжує здійснювати підприємницьку діяльність в самочинно розміщеній тимчасовій споруді.
Відтак, головою РА, враховуючи акт обстеження про дотримання вимог законодавства про розміщенні ТС для здійснення підприємницької діяльності від 13.01.2023 №03 та акт про виконання добровільного демонтажу тимчасової споруди від 24.01.2023 №04, видано розпорядження від 24.01.2023 №29 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 ) (далі – Розпорядження). Пунктом 1 згаданого Розпорядження рекомендовано ФОП демонтувати самовільно встановлену ТС.
РА 25.01.2023 скеровано ОСОБА_1 . Розпорядження поштовим відправленням з описом вкладення за №7902206813759.
Крім того, РА листом від 24.01.2023 №4-32-3064 повідомлено КП стосовно самовільно встановленої тимчасової споруди.
Невиконання відповідачем рекомендацій Розпорядження слугувало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон № 2807-IV).
Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону № 2807-IV передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері благоустрою населених пунктів віднесено забезпечення реалізації державної політики у цій сфері.
Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів, у розумінні частини першої статті 12 Закону №2807-IV, є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Згідно з положеннями частини першої статті 39 Закону № 2807-IV державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон №280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів, у розумінні частини першо7 статті 12 Закону №2807-IV є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Режим використання об`єктів благоустрою визначено статтею 14 вищезгаданого Закону, яка передбачає, що такі об`єкти використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 4.1.27 «Положення про Залізничну районну адміністрацію» Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Міської ради від 08.10.2021 №914 (далі – Положення) до компетенції районної адміністрації, окрім іншого належить розгляд та вжиття заходів у встановленому міською радою та виконавчим комітетом порядку щодо фактів порушення розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм.
До об`єктів благоустрою населених пунктів статтею 13 Закону № 2807-IV віднесено території загального користування.
Відповідно до статті 14 вказаного Закону об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.
Згідно з частини другої статті 21 Закону № 2807-IV до об`єктів благоустрою належать малі архітектурні форм, які визначаються цією правовою нормою як елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про основи містобудівної діяльності» (далі – Закон №3038-VI) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Відповідно до приписів частин першої, другої статті 34 Закону № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Правила включають, зокрема порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.
Ухвалою Міської ради від 21.04.2011 № 376 затверджено «Правила благоустрою м. Львова» (далі - Правила № 376).
Згідно з пунктом 19.1.1 Правил державний і самоврядний контроль та нагляд за дотриманням законодавства у сфері благоустрою здійснюють також комунальні підприємства м. Львова. За порушення вимог законодавства у сфері благоустрою і Правил благоустрою складаються документи, які зобов`язують усунути порушення (припис, вимога тощо), та протоколи про адміністративні правопорушення відповідно до власних повноважень.
Частина першою статті 73 Закону №280/97-ВР передбачає, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах своїх повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Статтею 16 Закону № 2807-IV визначено, що на об`єктах благоустрою забороняється виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом
Відповідно до статті 17 Закону № 2807-IV громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.
За змістом частини другої статті 21 Закону №2807-IV, яка наводить перелік елементів (частин) до об`єктів благоустрою належать малі архітектурні форм, які визначаються цією правовою нормою як елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.
Приписами частини другої статті 28 Закону №280/97-ВР визначено, що тимчасова споруда торговельного побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону 2807-IV. 
Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений «Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068; далі – Порядок №244)
Відповідно до пунктів згаданого Порядку:
2.1 - підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт- прив`язки тимчасової споруди;
2.20-встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки;
2.21- відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається
2.30- у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу;
2.31- розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.
Приписи щодо розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності також закріплені і в «Положенні про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львовіта Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності», затвердженому ухвалою Міської ради від 23.04.2015 №4526 (далі – Ухвала №4526).
Згідно з пунктом 2.2.1 ухвали Міської ради №4526 розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту «прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.
Із пункту 2.2.18 зазначеної Ухвали вбачається, що контроль за встановленням тимчасових споруд здійснюють районні адміністрації та комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління».
Пункт 1.3 Ухвали №4526 вказує, що самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбаченого цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки тимчасової споруди.
Таким чином, тимчасова споруда вважається встановленою правомірно тільки за наявності всіх необхідних дозвільних документів визначених пунктом 1.3 Ухвалою №4526.
Відтак, зважаючи на те, що ТС розміщена самовільно без дозвільних документів, що і не заперечується самим відповідачем-апелянтом, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, у спосіб, що наведений в оскаржуваному рішенні суду.
При цьому, посилання скаржника на те, що ТС є лише об`єктом нерухомого майна, яким ОСОБА_1 користується згідно з договором оренди від 01.05.2022 №5/3, і таке майно перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесресурс» (далі – ТОВ), апеляційний суд відхиляє, так як нерухоме майно, на правах оренди яким користується позивач, не є тією ТС , з приводу демонтажу якої виник спір.
Щодо посилання на рішення Господарського суду Львівської області від 18 липня 2017 року у справі №914/1123/17 (далі – Рішення суду), яким Позов РА задоволено повністю. Зобов`язано ТОВ демонтувати дві самочинно встановлені тимчасові споруди на АДРЕСА_1 , то апеляційним судом встановлено таке.
Так, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, оскаржував вказане Рішення суду.
Однак, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23 травня 2018 року (далі – Ухвала суду) закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП.
В свою чергу, вказаною Ухвалою суду констатовано, що «за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване приміщення – літ. «Д» площею 50,1 кв.м. (контрольно-пропускний пункт), яке є об`єктом нерухомості та належить на праві приватної власності відповідачу ТОВ, та не було предметом спору про демонтаж тимчасових споруд.
Цим об`єктом нерухомого майна користується ОСОБА_1 , згідно з договором оренди №ГО-060-21 від 01.04.2015, який укладений між ФОП та ТОВ, а в наступному за договором від 01.12.2016 з ТОВ.
…
Таким чином, за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 359, розміщене нерухоме майно відповідача (ТОВ), що не було предметом спору в цій справі (№914/1123/17). Апеляційним господарським судом не встановлено обставин щодо приналежності апелянту ( ОСОБА_1 ) спірних тимчасових споруд, що підлягають демонтажу за Рішенням суду.
Отже, тимчасові споруди, які були предметом розгляду в суді першої інстанції та підлягають демонтажу, не розміщуються за адресою АДРЕСА_1 , оскільки цим тимчасовим спорудам не присвоєна ця адреса в установленому законом порядку органом виконавчої влади місцевого самоврядування, а позивачем (РА) здійснено лише прив`язку до неї, як орієнтиру, що з`ясовано апеляційним господарським судом.
З наявних у справі доказів та встановлених апеляційним господарським судом обставин вбачається, що в апелянта – ФОП ОСОБА_1 відсутній правовий зв`язок із предметом спору, а тому місцевим господарськими судом при прийнятті оскарженого рішення не вирішено питання про його права, інтереси та обов`язки».
Відтак, посилання скаржника на необхідність закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 4 частини першої статті 238 КАС є безпідставними, оскільки у справі (№914/1123/17) не вирішувалось питання щодо демонтажу ТС, яка є спірною у цій адміністративній справі.
Крім того, позивачем до відзиву долучено постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.02.2020 ВП №55232451, виконавче провадження по якій було відкрито на підставі виконавчого листа за Рішенням суду, і у ній зазначено, що боржником виконано наказ Господарського суду Львівської області від 29.08.2017 №914/1123/17 та демонтовано дві самочинно встановлені тимчасові споруди.
З розглядуваним позовом РА звернулась 10.04.2023, що ще раз свідчить про те, що спірна у цій справі ТС є іншою ніж та, щодо якої був спір у справі №914/1123/17.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 22 грудня 2023 року.