П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 758/3110/23
Провадження: № 33/824/3801/2022
                                       
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідомої Т. О., 
 
за участю ОСОБА_1 та його захисника Коваленко Катерини Володимирівни 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко Катерини Володимирівни 
на постанову Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року, винесену під головуванням судді Павленко О. О., 
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
у с т а н о в и в:
 
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,8 грн.
Не погодившись із  таким судовим рішенням, 28 лютого 2023 року адвокат Коваленко К.В. в інтересах  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, просила скасувати постанову Голосіївського Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалась на те, що працівник поліції безпідставно пред`явив ОСОБА_1 вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, направлення для проведення огляду не надавалось. Зазначала, що вказані в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння були відсутні, дані до протоколу внесені працівником поліції з метою надання видимості законності своїм діям. 
Зауважила, що ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху, а тому дії працівників поліції щодо його зупинки були не законні та подальші вимоги водій не зобов`язаний був виконувати.  
Відмітила, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що також вказує на порушення працівниками поліції вимог законодавства. 
Адвокат Коваленко К.В. в інтересах  ОСОБА_1 також подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що скаржник не був повідомлений про розгляд справи, а з текстом оскаржуваної постанови ознайомився лише 12 липня 2023 року. Разом з тим, відмітила, що інформація у постанові суду щодо явки ОСОБА_1 не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні він не був присутній. 
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав. 
Згідно інформації, наданої в.о. голови Подільського районного суду міста Києва Ларіоновою Н.М. та начальником управління Служби судової охорони у м.Києві та Київській області, обставин щодо перебування ОСОБА_1 та/або його представника адвоката Коваленко К.В. в день слухання справи у суді першої інстанції не було встановлено.  
З метою доступу до правосуддя, суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин. 
За таких обставин, клопотання адвоката Коваленко К.В. в інтересах  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.
В судовому засіданні  ОСОБА_1 та його адвокат Коваленко К.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Вислухавши пояснення  ОСОБА_1   та його захисника, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД№369537,                      ОСОБА_1 04.03.2023 року об 11 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул.Бондарська, 3, керував транспортним засобом «SKODA» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддя районного суду визнав доведеним факт вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з даних, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, та відеозапису події.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно  ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Згідно п. 2.5  ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція), якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Судом апеляційної інстанції, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, переглянуто відеозаписи, долучені до матеріалів справи. 
З дослідженого відеозапису убачається, що причиною для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівником поліції було визначено - «відсутність держаного реєстраційного номеру транспортного засобу в базі даних», а в подальшому працівники поліції послались на необхідність перевірки транспортного засобу в умовах воєнного стану.
В той же час, матеріали справи не містять інформації щодо розміщення на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 санкціонованого блокпосту та відповідно здійснення на ньому працівниками поліції як превентивних заходів, так і заходів примусу в межах наданої компетенції в умовах воєнного стану.
Підстави зупинки транспортних засобів викладені в ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII зі змінами. Цей перелік є вичерпним. Він також нерозривно пов`язаний з моментом вчинення правопорушення, що підтверджується зазначеною статтею Закону «Про Національну поліцію», оскільки в ній йдеться про підстави за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби які рухаються, і так само містить обов`язок поліцейського повідомити водію про причини зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.
Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про причину зупинки автомобіля ОСОБА_1 , передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
З огляду на те, що підстав для зупинки транспортного засобу, визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським не зазначено, то зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Дана обставина взагалі ставить під сумнів законність складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Окрім того, в протоколі зазначено, що поліцейським на місці зупинки було виявлено у ОСОБА_1 наступні ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло.
При цьому, на відеозаписі відсутнє виражене тремтіння пальців рук ОСОБА_1 , а також запис не містить моменту використання поліцейським спеціальних технічних засобів, як то передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, для виявлення реакції зіниць очей ОСОБА_1 , що викликає сумнів в можливості встановлення вказаних ознак.  
На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 , під час спілкування з поліцейськими, поводив себе адекватно, відповідав на запитання поліцейського, висловлював свої заперечення.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).
Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто, доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої), що підлягає доказуванню і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.
При цьому, в  матеріалах справи відсутній акт направлення  ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я. 
Варто завернути увагу, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
З огляду на вищезазначені обставини, зокрема той факт, що працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а автомобіль  ОСОБА_1 було зупинено без визначених підстав, а також не було належним чином визначено ознаки сп`яніннята порушено вимоги Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати доведеним факт порушення водієм  ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
 Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях       ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими,  а відтак постанова Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Коваленко Катерині Володимирівні строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко Катерини Володимирівни задовольнити.
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року,  якою  ОСОБА_1 визнано винуватим вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  скасувати.
Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                            Т.О. Невідома