Номер провадження: 22-ц/813/7689/23 
Справа № 495/2855/23
Головуючий у першій інстанції Савицький С.І.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого     Сегеди С.М.,
суддів:                Громіка Р.Д.,
                Драгомерецького М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Савицького С.І., у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

                                        встановив:
     
23.03.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2023 року до закінчення навчання, а саме: до 30.06.2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період 24.02.1995 року по 16.10.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час перебування у шлюбі у подружжя народилися двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На момент звернення до суду син ОСОБА_3 був повнолітнім. 
Позивач зазначила, що молодшому сину ОСОБА_4 в травні 2023 року виповнилось 18 років та він продовжує мешкати разом з нею та знаходитись на її утриманні.
Також зазначила, що починаючи з 01.09.2020 року син ОСОБА_4 навчається на денному відділенні Білгород-Дністровського фахового коледжу природокористування, будівництва та комп`ютерних технологій, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. 
Відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, військовослужбовцем та отримує значне грошове забезпечення, а тому в змозі сплачувати аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період навчання. 
Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку допомоги на навчання не надає, позивачка просила її позовну заяву задовольнити. 

Рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 28 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2  задоволенні.  
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  аліменти на утримання повнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.03.2023 року на весь період навчання в Білгород-Дністровському фаховому коледжі природокористування, будівництва та комп`ютерних технологій, тобто до 30.06.2024 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.(а.с.50-57).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2023 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.61-64).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність оскаржуваного рішення (а.с.76-77).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.11.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення - 30.11.2023 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.09.2023 року (а.с.69), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.70-71,75,79).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня дитина продовжує навчання на денному відділенні у коледжі, перебуває на утриманні матері, а тому потребує матеріальної допомоги (а.с.50-57). 
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. 
За правилами ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ст.ст.182, 200 СК України суд визначає  розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у  твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням  таких обставин: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів  витрати  платника аліментів, у тому   числі на придбання  нерухомого  або рухомого майна,  сума яких  перевищує десятикратний  розмір прожиткового мінімуму для  працездатної особи,  якщо платником аліментів не доведено джерело  походження  коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони у період 24.02.1995 року по 16.10.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час перебування у шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається на 3-му курсі на денній формі навчання в Білгород-Дністровському фаховому коледжі природокористування, будівництва та комп`ютерних технологій на денній формі навчання. Період навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с.10).
В позовній заяві ОСОБА_2 посилалася також на те, що повнолітній син ОСОБА_4 знаходиться на її утриманні. Однак матеріали справи не містять відомостей про працевлаштування позивачки та її доходи.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачка ОСОБА_2 також підтвердила, що ОСОБА_4 навчається на бюджетній формі та отримує стипендію у розмірі 1 000,00 грн. на місяць. 
Згідно довідки № 22 від 03.05.2023 року навчання у вищевказаному навчальному закладі відбувається за змішаною формою. На час видачі вказаної довідки навчання відбувається в режимі оффлайн (а.с.31).
Крім того, згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 5/13068/23 від 16.06.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.03.2023 року перетнув державний кордон України (а.с.43).
Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням районного суду Гросс – Герау, Німеччина, справа № 76 F254/23SO від 04.04.2023 року розглядалася справа про утримання дитини і встановлення батьківського догляду за ОСОБА_5 . Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мешкають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Зазначеним рішенням також було вирішено передати батьківську турботу опікуну пану ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32-33).
З вищевикладене можливо зробити висновок, що ОСОБА_4 на час звернення позивачки із вказаним позовом до суду проживав разом із своїм старшим братом ОСОБА_3 за межами України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 також підтвердила, що син ОСОБА_4 проживає на даний час за кордоном (а.с.77).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час звернення позивачки із даним позовом до суду проживав за кордоном разом із своїм старшим братом, ОСОБА_2 не мала права звернення з відповідним позовом до суду, в сенсі ч. 1 ст.199 СК України.
Крім того, сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки законодавство пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням.
Разом з тим, доказів, які б свідчили про те, що повнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує матеріальної допомоги, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними із навчанням, матеріали справи не містять.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи, що позивачка не мала права звернення до суду з даним позовом, матеріали справи не містять доказів про те, що повнолітня дитина, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовної заяви.

Більше того, судом не було звернуто уваги на те, що при зверненні позивачки до суду з даним позовом, її молодший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був неповнолітнім і отримував від відповідача аліменти до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2013 року, а також рішення того ж суду від 27.10.2022 року у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили, тобто з 29.11.2022 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7, 12-13), що не давало права позивачці звертатись до суду 23.03.2023 року, посилаючись на ст. 199 СК України.

Згідно ч. ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги. 
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати, прийняти у справі постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, залишити без задоволення.

У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачка ОСОБА_2 звільнена від судових витрат.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, апелянт має право на відшкодування судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог за подачу апеляційної скарги за рахунок держави у розмірі 1 610,40 грн. (а.с.60).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Компенсувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн. (одну тисячу шістсот десять гривень 40 копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30.11.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                                     С.М. Сегеда

                                                                               Р.Д. Громік

                                                                               М.М.Драгомерецький