ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7979/23 Справа № 199/231/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року в цивільній справі номер 199/231/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Наталія Сергіївна, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С., про усунення від права на спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27.07.2021 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1452.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0977 га, кадастровий номер: 1210100000:01:572:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У передбачений законом строк 30.07.2021 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Окрім позивачки спадкоємцем першої черги є її племінниця ОСОБА_2 , після смерті свого батька ОСОБА_4 , яка 02.10.2021 року також звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Позивачка вказує, що з її батьком відповідачка не проживала, ухилялася від надання допомоги, не приймала участі у його лікуванні, не сплачувала комунальні послуги та не надала допомогу у похованні.
Відповідно до довідки серії МСЕ-ДНА-01 №166920 від 17.02.2000 року ОСОБА_3 встановлена безстроково перша група інвалідності за загальним захворюванням по зору.
Починаючи з лютого 2000 року, ОСОБА_3 постійно потребував стороннього догляду та 
допомоги з вирішення усіх побутових питань. Увесь цей час позивачка постійно знаходилася поряд із батьком та надавала допомогу, а саме: купувала ліки, відвозила до лікарні, готувала їжу, допомагала по господарству.
Однак, відповідачка постійно ухилялася від надання спадкодавцю допомоги, прохання про будь-яку допомогу ігнорувала, посилаючись на свою постійну зайнятість та неможливість бути присутньою поруч зі своїм дідом.
Також, племінниця не сплачувала комунальні платежі за користуванням будинком та проведення поточних ремонтних робіт для підтримання нормального житлового стану будинку, у якому проживав її дід.
Позивачка зазначила, що відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0977 га, кадастровий номер: 1210100000:01:572:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від 09.12.2021 року, вартість вище зазначеної земельної ділянки становить: 44200,00 гривень. Тобто, вартість частини, на яку претендує відповідачка, становить 11050,00 гривень.
Відповідно до звіту про оцінку майна від 09.12.2021 року вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 213145,00 гривень. Тобто, вартість частини, на яку претендує відповідачка, становить 53286,25 гривень.
Позивачка просила суд усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Наталія Сергіївна, про усунення від права на спадкування - відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване судове рішення є незаконним та не обґрунтованим.
Відповідачка по справі має бути усунена від спадкування за померлим ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що остання жодним чином не доглядала, не приймала участі у його лікуванні, не сплачувала жодних комунальних послуг за користування будинком та не надавала допомоги у похованні батька позивачки.
З лютого місяця 2000 року, а це понад 20 років, ОСОБА_3 постійно потребував стороннього догляду та допомоги по вирішенню усіх побутових питань. Увесь цей час ОСОБА_5 постійно знаходилася поряд із ним та усіляко йому допомагала (купувала ліки, возила до лікарні, готувала їжу, прибирала по дому та ще багато усього іншого). ЇЇ брат та племінниця (відповідачка по справі) постійно уникали від надання допомоги спадкодавцеві, а прохання позивачки про будь-яку допомогу усіляко ігнорували, посилаючись на свою постійну зайнятість та не можливість бути присутніми поруч із її батьком/дідусем відповідачки. 
Також вони не приймали участі у сплаті комунальних платежів за користуванням будинком та проведенні поточних ремонтів із підтримання нормального житлового стану будинку, у якому проживав спадкодавець та який є предметом позову по даній справі.
У своєму рішенні від 13.06.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська жодного з доводів, викладених в позовній заяві та підтверджених документально матеріалами справи про факт не надання відповідачкою по справі жодної допомоги по господарству та у побутових питаннях, а тим паче фінансової допомоги на постійне лікування, яке потребував її дідусь, не надавала, та навіть не цікавилася, як взагалі він живе, а також постійно ігнорувала його навіть коли приїздила два рази на рік до нього в дім, щоб забрати колеса для автомобіля для заміни, до уваги не взяв, а навпаки в основу свого рішення суд поклав всі заперечення та доводи відповідачки.
У медичній картці ОСОБА_3 , яка долучена до матеріалів цивільної справи, містяться усі відомості щодо того, що він постійно потребував сторонньої допомоги, так як довгий час був інвалідом по зору та майже нічого не бачив. Відповідачці по справі всі ці обставини були добре відомі, що у судових засіданнях підтверджувала представник відповідачки.
Судом першої інстанції не в повному обсязі були досліджені усі матеріали даної справи.
Клопотання позивача про виклик у судове засідання для надання пояснень по справі саме відповідачки судом було відхилено та зазначено, що необхідності у поясненнях відповідачки у цій справі немає.
Від відповідачки ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Рижик Р.О., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровська від 13.06.2023 року.
Статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Під час свого життя дідусь відповідачки ОСОБА_3 заповіту не складав.
Нажаль, ІНФОРМАЦІЯ_3 батько відповідачки ОСОБА_4 , який приходився ОСОБА_3 сином, помер. 
Відповідно до частини першої статті 1266 Цивільного кодексу України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).
Відповідачка, як онука спадкодавця, будучи спадкоємцем першої черги, відповідно до зазначених вище вимог Цивільного кодексу України, подала заяву про прийняття спадщини до Державного нотаріуса Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини.
Усі обставини, що зазначені в позовній заяві, стосуються хвороби спадкодавця, але наявність хвороби у похилому віці є досить поширеним явищем та не може слугувати обставиною для усунення відповідачки від права на спадкування. 
Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення спадкодавця до відповідачки за матеріальною чи фізичною допомогою, а також того, що відповідачка свідомо ухилялася від надання такої допомоги. 
Посилання позивачки в своєму позові на усунення її від права на спадкування є безпідставними, оскільки нею не доведено: ухилення відповідачки від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; потреби спадкодавця отримання допомоги від відповідачки.
Зазначені обставини були враховані судом при ухваленні судового рішення. А тому рішення є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У судовому засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Трайдук А.С. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки ОСОБА_6 адвокат Рижик Р.О. з доводами апеляційної скарги не погодився, просив судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
Заслухавши суддю – доповідача, позивачку та її представника, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 8).
Згідно з довідкою серії МСЕ-ДНА-01 №166920 від 17.02.2000 року ОСОБА_3 встановлена безстроково перша група інвалідності за загальним захворюванням по зору з висновком про умови та характер праці – потребує постійного стороннього догляду (а.с. 34, том 1).
З довідки Управління з питань виплати пенсії відділу опрацювання пенсійної документації №2 від 25 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та отримував пенсію в певному розмірі (а.с. 178-179, том 1).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 позивачкою 18 грудня 2009 року змінено прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 (а.с. 9, том 1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27.07.2021 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1452 (а.с. 7, том 1).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0977 га, кадастровий номер: 1210100000:01:572:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-41, 42, том 1).
Відповідно до звітів про експертну грошову оцінку земельної ділянки та будинку садибного типу, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , вартість спадкового майна становить 64336,25 грн (а.с. 23-28, 29-33, том 1). 
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 відповідачкою ОСОБА_10 змінено прізвище на ОСОБА_11 (а.с. 95).
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №558, помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є батьком відповідачки ОСОБА_10 , згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 (а.с. 96, 97, том 1).
До матеріалів справи долучено технічний паспорт господарських споруд при будинку садибного типу, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , та копію спадкової справи №675/2021 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 16-22, 128-149).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності належними доказами заявлених позовних вимог.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає нормам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
Крім того, при розгляді таких справ суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. 
Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Системний аналіз наведених норм закону дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що лише при одночасному настанні наведених у ст. 1224 ЦК України обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_3 . 18 грудня 2009 року позивачкою змінено прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 . 
ОСОБА_3 з січня 2000 року встановлена безстроково перша група інвалідності за загальним захворюванням по зору з висновком про умови та характер праці – потребує постійного стороннього догляду.
ОСОБА_3 знаходився на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та отримував пенсію в певному розмірі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0977 га, кадастровий номер: 1210100000:01:572:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до звітів про експертну грошову оцінку земельної ділянки та будинку садибного типу, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , вартість спадкового майна становить 64336,25 грн. 
ОСОБА_4 , син спадкодавця ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він є батьком відповідачки ОСОБА_10 , якою 18 вересня 2021 року змінено прізвище на ОСОБА_11 .
З копії спадкової справи №675/2021 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що спадщину прийняли сторони по справі.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Тобто, вимоги є не обґрунтовані та не доведені належними доказами.
Суду належним чином не доведено, що спадкодавець, отримуючи певний розмір пенсії, потребував допомоги саме від онуки, звертався до неї з цією вимогою, а остання мала змогу надавати 
таку допомогу.
Що стосується доводу апеляційної скарги про не прийняття участі у сплаті комунальних платежів за користування будинком спадкодавця та проведенні поточних ремонтів в ньому, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Стаття 322 ЦК України передбачає, що саме власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Таке ж зобов`язання передбачено ст. 151 ЖК України, а саме, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 мав у власності частину житлового будинку та земельної ділянки, був пенсіонером та отримував певний розмір пенсії.
Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів проведення поточних ремонтів у будинку, їх вартість та неможливість оплатити померлим таких можливих ремонтів та комунальних послуг, а також того, що спадкодавець звертався до відповідачки за матеріальною або фізичною допомогою, факт ухилення відповідачки від обов`язку надання такої допомоги також відсутній. 
Тому, апеляційний суд вважає, що цей довід апеляційної скарги є безпідставним. 
Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та переоцінки наявних у справі доказів, що в силу вимог статті 367 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.  
Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, ОСОБА_1 не надано.
За таких обставин враховуючи наведене вище, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Підстав для скасування судового рішення не вбачається.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 13 листопада 2023 року.

Судді: