П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/9777/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Богоніс М.Б. 
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
10 жовтня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів – Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, 
В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Могилів – Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив  визнати протиправними та скасувати прийняті щодо нього рішення від 23.10.2022 про відмову у перетинанні державного кордону України та рішення від 23.10.2022 про заборону в`їзду в Україну з 23.10.2022 по 23.10.2027.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та за народження набув статусу громадянина Республіки Молдова.
12.11.2013 позивач звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області із заявою про набуття громадянства України на підставі частини 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" (набуття громадянства України за територіальним походженням).
Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області  03.12.2013 прийнято рішення про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням.
Набуття позивачем громадянства України покладало на нього ряд обов`язків один із яких полягав в поданні ним 10.12.2013 декларації про відмову від іноземного громадянства. В цій декларації позивач заявив про відмову від громадянства Республіки Молдова, зобов`язався повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави, взяв на себе обов`язок не користуватися правами громадянина Республіки Молдова і не виконувати обов`язків, передбачених законодавством цієї країни.
Цією ж декларацією позивача повідомлено, що невиконання покладених на нього обов`язків матиме наслідком втрату громадянства України на підставі ст. 19 Закону України «Про громадянство України» чи його скасування згідно ст. 21 цього Закону.
На підставі рішення про набуття громадянства України, позивача документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016.
В подальшому органом Державної Міграційної служби України проведено перевірку законності набуття позивачем статусу громадянина України.
За результатом перевірки Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області прийнято рішення від 28.07.2021 яким було скасовано попереднє рішення від 03.12.2013 про набуття громадянства України за територіальним походженням.
Підставами ухвалення цього рішення стало умисне невиконання позивачем зобов`язання повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та умисне невиконання зобов`язання про відмову у користуванні статусом громадянина іноземної держави.
Позивач після набуття громадянства України (03.12.2013) продовжував користуватись паспортами громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 під час перетину державного кордону України протягом 2016-2018 років.
Нормативною підставою для ухвалення рішення стала ст. 21 Закону України "Про громадянство України".
Правомірність рішення від 28.07.2021 підтверджена рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.08.2022 у справі № 120/2037/22-а яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управлінням Державної міграційної служби про його скасування.
Наслідком рішення Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 28.07.2021 стала втрата позивачем статусу громадянина України.
Таким чином, починаючи із 28.07.2021 позивач вважається іноземцем - громадянином Республіки Молдова.
23.10.2022 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів – Подільський – Отач» громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 здійснив спробу перетнути державний кордон України у напрямку «в`їзд в Україну».
Під час проведення встановлених законодавством процедур пов`язаних із пропуском позивача через кордон, органом охорони державного кордону ухвалено постанову від 23.10.2022 про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 строком на 5 років з 23.10.2022 по 13.10.2027 (а.с. 87).
Із тексту постанови встановлено, що фактичною підставою для її прийняття став незаконний перетин позивачем 24.02.2022 державного кордону України у напрямку «виїзд» в пункті пропуску «Могилів – Подільський – Отач», що кваліфіковано як порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».
Із постановою про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 ознайомлено, про що свідчить його підпис на звороті документу (а.с. 87 – зворот).
Цього ж дня – 23.10.2022 уповноваженою посадовою особою відповідача прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на вхід в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 . У тексті рішення зазначено, що підставою для його ухвалення стало рішення про заборону в`їзду з 23.10.2022 по 23.10.2027 (а.с. 85). Другий примірник рішення вручено позивачу 23.10.2022 про що свідчить його особистий підпис на звороті документа (а.с. 85-зворот).
Крім цього 23.10.2022 службовою особою відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.10.2022 № 158773 (а.с. 89). У протоколі зазначено, що 23.10.2022 о 20 год 50 хв в міжнародному пункті пропуску «Могилів – Подільський – Отач» в напрямку вхід в Україну виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 який, із його слів, 24.02.2022 близько 16:00 год незаконно перетнув державний кордон України у напрямку виїзд та в`їхав на території Республіки Молдова чим порушив норми Закону України «Про державний кордон України» та Закону України «Про прикордонний контроль».
При складанні протоколу позивач пояснив, що 24.02.2022 близько 07 год 00 хв. вивіз свою дружину та дітей до Республіки Молдова… Через годину повернувся в Україну щоб забрати деякі речі. Цього ж дня, близько 16:00 в пішому порядку, прослідував у пішому порядку у напрямку вихід із України та надав на паспортному контролі для перетину кордону свій паспорт громадянина України… (а.с. 163).
Представник позивача зазнчив, що його довірителя ( ОСОБА_1 ) не ознайомили із рішеннями про заборону в`їзду та не пояснено підстави його прийняття. Із цих причин у позові не вказано чітких підстав для визнання протиправним рішення про заборону в`їзду. В подальшому в інших заявах по суті справи, представник позивача узагальнено стверджував про те, що висновок про порушення позивачем правил перетинання державного кордону ґрунтується на припущеннях відповідача, є безпідставним, а саме рішення – неправомірним.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі – Закон № 3773-VI) врегульовано правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Частиною 3 ст. 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Статтею 13 Закону № 3773-VI передбачено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.
Відповідач при ухваленні оскарженого рішення про заборону в`їзду керувався частиною 2 ст. 14 Закону № 3773-VI якою передбачено, що іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Таким іноземцям та особам без громадянства органами охорони державного кордону забороняється в`їзд в Україну строком на п`ять років. Відомості про них в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України.
Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям унормований Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946 (далі – Інструкція № 946).
Пунктом 2.3 Інструкції № 946 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" приймається строком на п`ять років стосовно іноземців: які незаконно перетнули державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України.
Відтак, ключовим при наданні правової оцінки рішенню про заборону позивачу в`їзд в Україну строком на п`ять років є перевірка висновків відповідача про незаконний перетин позивачем державного кордону України, адже вказаний факт став передумовою прийняття спірного рішення.
Досліджуючи обставини перетину позивачем державного кордону України з метою перевірки висновків відповідача про порушення ОСОБА_1 встановлених Законом правил перетинання державного кордону суд встановив таке.
Правові основи здійснення прикордонного контролю, умови перетинання державного кордону України врегульовані Законом України «Про прикордонний контроль» від 5 листопада 2009 року № 1710-VI (далі – Закон № 1710-VI).
Частиною 2 ст. 2 Закону № 1710 передбачено, що прикордонний контроль здійснюється у тому числі з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 2 Закону № 1710 прикордонний контроль здійснюється в тому числі щодо осіб, які перетинають державний кордон та включає: перевірку документів; перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1710 за загальним правилом, прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон.
За правилами встановленими нормами частин 1 – 3 ст. 5 Закону № 1710 перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України.
Початком здійснення прикордонного контролю особи є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.
Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.
Згідно частини 5 ст. 6 Закону № 1710 прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.
Статтею 9 Закону № 1710 передбачено, що прикордонний контроль іноземців під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.
Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.
Частиною 1-2 ст. 10 Закону № 1710
Прикордонний контроль іноземця, особи без громадянства під час виїзду з України передбачає проведення перевірки: 1) наявності у нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону виїзду з України та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон.
При здійсненні процедур прикордонного контролю першої лінії та внесення анкетних даних позивача до бази даних Державної прикордонної служби України при оцінці ризиків відбулося спрацювання бази даних, в якому зазначено про ймовірний незаконний перетин державного кордону України після оголошення воєнного стану громадянином України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 182).
Як встановлено судом, позивач належав до громадянства України у період з 03.12.2013 (дата прийняття рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням) по 28.07.2021 (дата ухвалення органом ДМС рішення про скасування рішення від 03.12.2013 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням).
Підставами ухвалення рішення від 28.07.2021 стало умисне невиконання позивачем зобов`язання повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та умисне невиконання зобов`язання про відмову у користуванні статусом громадянина іноземної держави (а.с. 95).
У цей час коли позивач володів статусом громадянина України його було документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016.
Згідно п.п. 4 п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302, припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України є підставою для визнання паспорту громадянина України недійсним.
Нормами п.п. 5 п. 89 Порядку встановлено, що оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 припинення особою громадянства України є підставою для визнання недійсним і оформленого позивачем раніше паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016.
Обставини пов`язані із встановленням громадянства позивача з`ясовувались відповідачем під час ухвалення спірного рішення про заборону в`їзду адже позивачем при спробі перетнути державний кордон України були пред`явлені копії документів, які давали підстави для висновку про втрату ним громадянства України та його належності до категорії «іноземців», зокрема: довідку про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (а.с. 183), подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (а.с. 184) та рішення від 28.07.2021 про скасування рішення від 03.12.2013 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням (а.с. 185).
Позивач із 03.12.2013 зобов`язався повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та не користуватися статусом громадянина цієї держави, а із 28.07.2021 втратив статус громадянина України внаслідок чого обидва його паспорти громадянина України із цього моменту вважалися недійсними, відповідачем з`ясовано, що впродовж цього періоду при перетині державного кордону України ОСОБА_1 використовував паспортні документи обох держав.
На підставі внесених до автоматизованої Бази даних ДПС відомостей органом охорони державного кордону встановлено, що ОСОБА_1 04.08.2018 востаннє перетнув державний кордон України у напрямку «виїзд» на підставі паспорта громадянина Республіки Молдова НОМЕР_3 .
11.01.2018 позивач востаннє перетнув державний кордон України у напрямку «виїзд» на підставі паспорта громадянина Республіки Молдова НОМЕР_5 .
24.02.2022 о 07:55 позивач перетнув державний кордон України у напрямку «в`їзд» за завідомо недійсним паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013.
Таким чином, 24.02.2022 позивач – іноземець, будучи достеменно обізнаним із прийнятим щодо нього рішенням від 28.07.2021 про скасування рішення від 03.12.2013 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням (про факт обізнаності, з поміж іншого, свідчить оскарження цього рішення 14.02.2022 у судовому порядку) використовуючи недійсний паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 перетнув державний кордон України, чим порушив процитовані вище норми ст. 2, 5 Закону № 1710, які зобов`язують подавати органу ДПС для здійснення прикордонного контролю виключно дійсних паспортних документів та надають право на перетин державного кордону України тільки за дійсними паспортними документами.
Такі дії позивача могла бути кваліфікована відповідачем як незаконний перетин іноземцем державного кордону України.
При цьому із наданого відповідачем звіту про результат пошуку фактів перетинання позивачем державного кордону встановлено, що використання паспорту громадянина України при перетині кордону носило систематичний характер, адже позивач після скасування рішення про набуття ним громадянства України (після 28.07.2021) більше п`ятдесяти разів перетнув державний кордон України на підставі паспорта громадянина України (а.с. 189-191).
Встановивши факти незаконного перетинання позивачем державного кордону України відповідач при здійсненні прикордонного контролю позивача у напрямку «в`їзд» на територію України з`ясував, що востаннє позивач перетнув державний кордон України у напрямку «в`їзд», використовуючи паспорт громадянина України, о 07 год. 55 хв. 24.02.2022. У базі даних ДПС України інформація про виїзд позивача з України до 23.10.2022 не зазначена. Тобто, до того моменту коли позивач прибув для проходження прикордонного контролю у напрямку «в`їзд» в Україну, він фактично повинен був перебувати на території України. Відтак, відповідачем зроблено висновок, що єдиною причиною, що може пояснити ситуацію у якій опинився позивач, є неправомірний перетин ним державного кордону України у період з 24.02.2022 по 23.10.2022 у напрямку виїзд поза пунктом пропуску через кордон та із ухиленням від прикордонного контролю. Згідно ч. 2 ст. 14 Закону № 3773-VI це є підставою для ухвалення органом охорони державного кордону рішення про заборону іноземцю ( ОСОБА_1 ) в`їзду в Україну строком на 5 років з 23.10.2022 по 13.10.2027.
За наданою відповідачем інформацією про перетин позивачем державного кордону (відомості бази даних ДПС - звіт про перетин кордону, відповідь контактного пункту) судом встановлено, що Леснік 24.02.2022 перетинав державний кордон України за такою послідовністю: 07 год 02 хв – виїзд з України за паспортом громадянина України; 07 год 10 хв – в`їзд в Республіку Молдова за паспортом громадянина України; 07 год 55 хв – в`їзд в Україну за паспортом громадянина України. В подальшому позивач за жодним із наявних у нього документів до 23.10.2022 у передбаченому законом порядку у визначених пунктах пропуску державний кордон у напрямку виїзд з України не перетинав. Тому відповідач дійшов обґрунтованого за вказаних обставин висновку про те, що іноземець ОСОБА_1 незаконно перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що позивач правомірно повернувся в Республіку Молдова у період з 24.02.2022 (після 07 год 55 хв) по 23.10.2022 і внаслідок цього міг би претендувати на законний в`їзд в Україну 23.10.2022.
Щодо посилання представника позивача на сімейний стан ОСОБА_1 (реєстрація шлюбу із громадянкою України та наявність двох неповнолітніх дітей), то слід зазначити наступне.
Зазначені позивачем обставини не можуть бути підставою для висновку про неправомірність оскаржених рішень, адже сімейний стан не може бути приводом для того, щоб ставити іноземців у нерівне становище перед законом та судом. В іншому випадку порушуватиметься загальноправовий принцип рівності усіх осіб.
Посилання позивача на те, що оскаржені ним рішення про заборону в`їзду в Україну та відмову у перетинанні державного кордону України порушуватимуть право позивача на спілкування із сім`єю та на повагу до приватного і сімейного життя адже за словами самого позивача, члени його сім`ї 24.02.2022 виїхали на територію Республіки Молдова (джерело інформації письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.10.2022 а.с. 163). До того ж, при розгляді цієї справи немає підстав вважати, що члени сім`ї позивача обмежені у праві вільно перетинати державний кордон України, а тому твердження позивача про неправомірне втручання спірними рішеннями у його право на повагу до приватного життя є безпідставними.
Згідно п. 3.1. Інструкції № 946 у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка.
В довідці зазначаються відомості передбачені п. 3.2. Інструкції № 946.
На підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (п. 3.3. Інструкції № 946) яка затверджується та реалізується у встановленому Інструкцією порядку.
У відповідності до вказаних вище норм Інструкції уповноваженою особою відповідача складено довідку стосовно особи, щодо якої наявні підстави для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну від 23.10.2022 у якій наведено стислий виклад обставин, що можуть бути підставою для прийняття постанови про заборону в`їзду (а.с. 199).
На підставі цієї довідки оформлено та затверджено постанову про заборону в`їзді від 23.10.2022 (а.с. 179).
Відповідно до п. 3.9. Інструкції № 946 після отримання в установленому порядку від начальника зміни інформації про прийняте уповноваженою посадовою особою рішення старший зміни оголошує рішення органу охорони державного кордону, мовою якою володіє іноземець.
Із відмітки на зворотній стороні постанови від 23.10.2022 встановлено, що її зміст оголошено позивачу на зрозумілій для нього мові, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 179 - зворот), що спростовує твердження представника позивача про порушення порядку доведення до відома позивача прийнятого рішення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 1710-VI уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну.
Частиною 2 ст. 8 Закону № 1710-VI встановлено, що іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону (ч. 2 ст. 8 Закону № 1710-VI).
Згідно ч. 1 ст. 14 Закону № 1710-VI про відмову у перетинанні державного кордону уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону приймає обґрунтоване рішення із зазначенням причин відмови. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.
Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 1710-VI ухвалене щодо позивача рішення уповноваженого органу про заборону в`їзду в Україну є достатньою законною підставою для прийняття рішення від 23.10.2022 про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю (а.с. 8). Це рішення оформлено, як передбачено Законом, у двох примірниках один із яких видано позивачу. За своєю формою та змістом рішення про відмову в перетинанні державного кордону від 23.10.2022 відповідає стандарту, встановленому спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.
Відповідачем доведено існування обставин, що вказують на незаконне перетинання позивачем державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, а відтак  оскаржене рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну з 23.10.2022 по 23.10.2027 є правомірним.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.