ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8440/23 Справа № 215/2974/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року                                                        м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової ПВ.П., Остапенко В.О., 
секретар судового засідання Гладиш К.І.,
сторони
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач- Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА»,
розглянув у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року, ухваленого суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у травні 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням, у якому просив стягнути моральну шкоду у розмірі 350 000 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що з 28.01.2004р. по 07.08.2020р. пропрацював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. 
07.08.2020р. звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком. 
10.01.2023р. висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому встановлені професійні захворювання: - радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; - сидеросилікоз першої стадії (g/t/ 1/1 em), ускладненого хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група «В»; Легенева недостатність першого-другого ступеня.
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 15.02.2023, ОСОБА_1 працюючи на ш.Ювілейна підземним машиністом бурової установки з 19.05.2004р. по 07.08.2020р. здійснював виконання робіт з приведення робочого місця в безпечний стан, буріння глибоких свердловин, доставку інструментів та механізмів до місця проведення робіт вручну та за допомогою пристроїв. В підземних умовах не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. 
Відповідно довідки МСЕК від 27.04.2023р., йому первинно з 10.04.2023р. безстроково встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з яких: 50% - радикулопатія; 15% - сидеросилікоз.
У зв`язку з захворюванням у нього змінився спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівки, що посилюється при рухах та після фізичного навантаження, відчуття затерпання в кінцівках, утруднену ходу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, загальну слабкість, виражену задишку навіть при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, періодичні приступи задухи, які змінюються сальбуталомією, важність у грудній клітині, втому. Його стан здоров`я не дає можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, улюбленими справами, він змушений проходити лікування, приймати медичні препарати. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просив стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 350 000 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень без утримання податків.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» судовий збір у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень на користь держави.
В іншій частині позову відмовлено.
Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до ПрАТ «Суха Балка».
При цьому, скаржник зазначає, що виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст.5-8 Закону України «Про охорону праці». Вказує, що позивач достеменно,усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо пов`язані із використанням обладнання, машин та механізмів, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці на протязі тривалого часу - 16 років 06 місяців та отримував за цю роботу певні пільги. Відповідач вважає, що протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням у нього професійних захворювань, відповідач не вчиняв.
Також відповідач вважає, що визначений судом до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також критеріям ст.23 ЦК України та є надто завищеним.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 працював у ПрАТ «СУХА БАЛКА» в умовах впливу шкідливих факторів 16 років 06 місяців підземним гірничим робітником ш.Ювілейна, підземним машиністом бурової установки. 
07.08.2020 звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію,  що підтверджується копією трудової книжки, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 7-9).
Під час роботи у ПрАТ «СУХА БАЛКА» в позивача виникли професійні захворювання: - радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; - сидеросилікоз першої стадії (g/t/ 1/1 em), ускладненого хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група «В»; Легенева недостатність першого-другого ступеня, що підтверджується висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10.01.2023р. та актом від 15.02.2023 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с.13-14, 15-21).
Відповідно до п.п.13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.02.2023 року, на підставі інформаційної довідки про умови праці від 27.10.2020 №880/4.6-11, яка складена Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, умови праці машиніста бурової установки дільниці №9 ш. Ювілейна ПрАТ «СУХА БАЛКА» ОСОБА_1 відносяться: - за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи на ш. Ювілейна підземним машиністом бурової установки з машиністом тягового агрегату з з 19.05.22004р. по 07.08.2020р. здійснював виконання робіт з приведення робочого місця в безпечний стан, буріння глибоких свердловин, доставку інструментів та механізмів до місця проведення робіт вручну та за допомогою пристроїв. В підземних умовах не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.
Причинами виникнення хронічних професійних захворювань позивача є: - важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 37,5 кг при нормі до 30 кг; робоча поза - вимушена 12,6% тривалості зміни при допустимій до 10 %, поза стоячи 61,2% тривалості зміни при допустимій до 60%, нахили тулубу в кількості 112 при нормі 100, згідно ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08.04.2014 за № 248. Пил переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала граничнодопустиму в 3 рази згідно «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 №1596 і складала 6,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. 
З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання запропоновано начальнику ш.Ювілейна ПрАТ «СУХА БАЛКА» Олійнику С.Ю. вжити ряд заходів (а.с.15-21).
Як випливає  з довідки МСЕК від  27.04.2023 року  ОСОБА_1  первинно з 10.04.2023р. та безстроково було встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з яких: 50% - радикулопатія; 15% - сидеросилікоз. Останній потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, спостереження та лікування у сімейного лікаря, невролога. Позивачу протипоказана важка фізична праця тривала хода, вимушена поза, переохолодження (а.с.22, 23).
ОСОБА_1 неодноразово знаходився на лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписним епікризами (а.с. 24, 25, 26, 27, 28-30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37-39, 40, 41-42, 43-44).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про  часткове задоволення позовних ОСОБА_1  виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, тому Позивачу роботодавець ПрАТ «Суха Балка», зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, та не може погодитись з доводами відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.  Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.  Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.
Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.
Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, суд врахував період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах праця, який становить 16 років 6 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений первинно та безстроково у 60%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю двох професійних захворювання ІІІ групи інвалідності, також безстроково, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин та виходячи із засад розумності та справедливостівизначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 240 000 грн.
На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із отриманими на підприємстві відповідача професійними захворюваннями, тому відхиляє доводи сторони відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Доводи відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, були предметом розгляду судом першої інстанції та як правильно зазначив суд, такі обставини не знімають з роботодавця обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. 
З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, а доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необґрунтовано завищеного розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: