КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
03 листопада 2023 року місто Київ.
Справа 759/20197/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2259/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді                   Желепи О.В.,
суддів:                                        Немировської О.В., Мазурик О.Ф.
 
розглянув у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Конюшко Денис Борисович на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року (у складі судді Сенька М.Ф. інформація щодо дати складання повного тексту відсутня )
 в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київспецтранс", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, третя особа: ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди до ПАТ «Київспецтранс» та до винного водія ОСОБА_2 .
Позов обгрунтовував тим, що 06.12.2017 р. в м. Київ на Гостомельському шосе, 3 км., відбулась ДТП за участю транспортних засобів «МАЗ», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який належить ПрАТ «Київспецтранс» та автомобіля «Фольксваген», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП автомобіль марки «Фольксваген», р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
       Відповідно до постанови Святошинського районного суду від 18.08.2020 р. винним у ДТП визнано  ОСОБА_2 .
Сума матеріального збитку, отриманого автомобілем «Фольксваген», р.н. НОМЕР_2 , у результаті даного ДТП, відповідно до звіту №66/01/18 від 01.02.2018 р. становить 44835,10 грн. , яку позивач просив стягнути з відповідачів.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач через представника подав апеляційну скаргу , в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким вимоги задовольнити. В скарзі посилався на те, що факт перебування водія ОСОБА_2 в трудових відносинах з ПрАТ "Київспецтранс" був встановлений під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, крім того одночасно з позовною заявою позивач подавав клопотання про витребування доказів, яке не було вирішено судом, проте в задоволенні позову було відмовлено.
Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду, станом на 03 листопада 2023 року не надходило.
 Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевказані норми, колегія суддів ухвалила розглядати справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга   підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам Закону оскаржуване рішення в повному обсязі не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову. суд виходив з того, що позивачем не доведено факт перебування винного водія в трудових відносинах з  ПрАТ "Київспецтранс"
Колегія суддів з таким висновком в повній мірі погодитись не може з огляду на таке.
06.12.2017 р. на Гостомельському шосе, 3 км в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «МАЗ», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Фольксваген», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2020 р.  ОСОБА_2 було визнано винним у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 9).
Відповідно до звіту № 66/01/18 від 01.02.2018 р. складеного ФОП « ОСОБА_6 » вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Фольксваген», р.н. НОМЕР_2 становить 44835,10 грн. (а.с. 11-25).
На момент ДТП автомобіль «МАЗ», р.н. НОМЕР_1 відповідно до полісу ОСЦПВ № АК/7229821 був застрахований у ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 10).
Тобто, на момент ДТП цивільна відповідальність водія застрахованого транспортного засобу була застрахована  в ПрАТ "СК Провідна"
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Відповідно до статті 9.2. Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній станом на день настання страхового випадку,  розмір   страхової  суми  за  шкоду,  заподіяну  майну  потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. 
Так як цивільна відповідальність водія автомобіля МАЗ 55 д.з НОМЕР_1 була застрахована і заявлений в позові розмір майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності за майнову шкоду за полісом № АК 7229821, відсутні підстави для покладення відповідальності на винного водія чи підприємство, якому належить застрахований транспортний засіб, та в трудових відносинах з яким перебував водій.
За таких обставин не має правового значення встановлення факту перебування водія в трудових відносинах з іншим відповідачем, оскільки шкоду за законом  має відшкодувати СК, в якій була застрахована цивільна відповідальність.
Суд також зазначає, що доводи позивача про те, що він не міг звернутись в межах річного строку до СК так як вина водія ОСОБА_2 була встановлена більш ніж через рік після настання страхового випадку, а вказаний строк є преклюзивним і не підлягає поновленню, колегія суддів не приймає з огляду на таке.
У  постанові від 14 грудня 2021 року Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи свій висновок у попередній справі, а саме № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), висловила правову позицію про те, що в разі якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії), винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі в судовому порядку.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на те, що суд  не застосував норми матеріального права, відповідно до яких за встановлених судом обставин, завдані позивачу збитки має відшкодовувати СК в якій була застрахована цивільна відповідальність в межах ліміту відповідальності, рішення суду необхідно змінити, відмовивши в задоволенні позову з вищенаведених підстав.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду лише змінюються мотиви для відмови в задоволенні позову, але в позові відмовляється, позивачу не компенсуються понесені ним судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення з ціною позову, що не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, окрім випадків передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України
Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381-383, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Конюшко Денис Борисович задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року змінити, виклавши, його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 03 листопада 2023 року.
Суддя - доповідач:
Судді: