ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6360/23 Справа № 176/33/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Крамар О.М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Городничої В.С., Максюти Ж.І., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника адвоката Абрамова Володимира Васильовича
на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що починаючи з 2009 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ДП «СхідГЗК»). Остання його посада, з 01 жовтня 2020 року заступник директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» із забезпечення виробництва та режиму. 
Наказом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» від 15 грудня 2022 року №1722-ос його звільнено з посади заступника директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» із забезпечення виробництва та режиму на підставі п.4 ч.1 ст.40 ст.КЗпП України, за прогул без поважних причин 25 листопада 2022 року.
Вважає, що його було незаконно звільнено, оскільки напередодні 24 листопада 2022 року отримав в усному порядку згоду від в.о. директора Новокостянтинівської шахти Холоденка Я.О. про надання відпустки на 25 листопада 2022 року. 
Як на підставу протиправності, посилався на те, що в порушення вимог Посадової інструкції заступника директора шахти із забезпечення виробництва та режиму, відповідачем не було отримано відповідного погодження, тому наказ є протиправним. 
У зв`язку з викладеним, змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутність позивача на робочому місці 25 листопада 2022 року впродовж всього робочого дня не була зумовлена поважними причинами, надані позивачем документи не підтверджують поважність причин його відсутності на робочому місці, тому немає підстав для визнання протиправним та скасування наказу ДП «СхідГЗК» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, оскільки ОСОБА_1 допустив прогул без поважних причин.
Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивач отримав згоду на відпустку в усному порядку від в.о. директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» Холоденка Я.О., а тому звільнення позивача відбулось з порушення норм чинного законодавства, оскільки факт його відсутності на роботі було погоджено. Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що при звільненні позивача не враховано порушення вимог п.1.3 Посадової інструкції заступника директора шахти із забезпечення виробництва та режиму, відповідно до якого заступник директора шахти із ЗВ та режиму призначається на посаду і звільняється з посади за наказом генерального директора підприємства після погодження з органом СБУ та режимно-секретним органом управління підприємства з дотриманням вимог чинного законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу, ДП «СхідГЗК» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 2009 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК»). З 01 жовтня 2020 року займав за переведенням посаду заступника директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» із забезпечення виробництва та режиму. 
Наказом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» від 15 грудня 2022 року №1722-ос ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» із забезпечення виробництва та режиму на підставі п.4 ч.1 ст.40 ст.КЗпП України, за прогул без поважних причин 25 листопада 2022 року.
Підставою звільнення слугували акти про відсутність працівника на роботі від 24 листопада 2022 року та 25 листопада 2022 року, з яких вбачається, що 24 листопада 2022 року з 12:38 години до кінця робочого дня 16:50 години (протягом 4 год. 12 хв.) та 25 листопада 2022 року протягом всього робочого дня, був відсутній на роботі заступник директора шахти із забезпечення виробництва та режиму ОСОБА_1 . У зв`язку з критичною ситуацією на підприємстві, яка склалася через відсутність необхідної кількості персоналу, що здійснює охорону об`єктів шахти, та через раптові аварійні відключення електроенергії заява про надання відпустки ОСОБА_1 на один день 25 листопада 2022 року, в.о. директора шахти Холоденком Я.О. не була погоджена. 
Відповідно до пояснень, які містяться у матеріалах справи, керівника групи по роботі з персоналом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 24 листопада 2022 року приблизно об 11:30 год. зайшов у кабінет групи по роботі з персоналом і залишив заяву про надання йому відпустки на 25 листопада 2022 року, яку просив передати в.о. директора ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 був зайнятий організацією роботи шахти після випадку аварійного відключення електроенергії, заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 змогла передати ОСОБА_3 на початку робочого дня 25 листопада 2022 року. 
Згідно із ст. 57 КЗпП України, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством.
Згідно з п.1.6 Посадової інструкції заступника директора шахти із забезпечення виробництва та режиму, затвердженої генеральним директором ДП «СхідГЗК» 05 квітня 2018 року, з наступними змінами, заступник директора шахти із ЗВ та режиму Новокостянтинівської шахти у своїй роботі керується вимогами, в тому числі, «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК».
Згідно з п.4.12 Посадової інструкції заступник директора шахти із забезпечення виробництва та режиму несе відповідальність за недотримання та невиконання вимог законодавчих, нормативно-правових актів та організаційно-розпорядчих документів, зазначених в п.1.6 цієї посадової інструкції. 
Відповідно до п.1.4 Посадової інструкції заступник директора шахти із ЗВ та режиму безпосередньо підлеглий директору шахти Новокостянтинівської, функціонально – заступнику генерального директора із забезпечення виробництва. 
Відповідно до п.п. а), и) п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК» працівники зобов`язані працювати добросовісно, дотримуватися дисципліни праці – основи порядку на виробництві, своєчасно та точно виконувати розпорядження Роботодавця (керівника), використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки; виконувати коло обов`язків (робіт) за своєю спеціальністю, кваліфікацією або посадою, обумовлених Класифікатором професій, Довідником кваліфікаційних характеристик і професій працівників, а також технічними правилами, посадовими (робочими) інструкціями та положеннями, затвердженими в установленому порядку. 
Згідно з п.п.7.1, 7.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК», порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, передбачених п.3.1 цих Правил, тягне за собою застосування заходів, визначених чинним законодавством України. За порушення трудової дисципліни підприємство застосовує одне із дисциплінарних стягнень, передбачених п.7.2 цих Правил (догана або звільнення).
Положеннями ст. 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, із яким укладено трудовий договір.
Стаття 147 КЗпП України регламентує, що догана, як вид дисциплінарного стягнення, може бути застосована за порушення трудової дисципліни.
Органом, правомочним застосовувати дисциплінарні стягнення, відповідно до ст.147-1 КЗпП України є орган, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
До застосування дисциплінарного стягнення, відповідно до ст.149 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
У відповідності до вимог ст.149 КЗпП України у доповідній записці, зареєстрованій 01 грудня 2022 року за вхідним №01-05/1615, ОСОБА_1 надав письмові пояснення з приводу відсутності на роботі. У записці останній зазначає, що повідомив ОСОБА_3 про залишену у відділі кадрів заяву на 1 день щорічної відпустки та отримав від останнього усну згоду (дослівно: «Хорошо»). Також зазначив, що причиною відсутності на робочому місці 24 листопада 2022 року та 25 листопада 2022 року є повістка до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військомат). 
У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №235/5659/20 зазначено, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.
Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених ЦПК України.
Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають вину працівника.
Згідно зі службовою запискою, зареєстрованою за вх. №126 с/з 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 повідомив, що 24 та 25 листопада 2022 року був відсутній на робочому місці з причини виклику до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військомат). 
З наданої суду першої інстанції ОСОБА_1 повістки вбачається, що 24 листопада 2022 року о 08 годині його зобов`язали прибути в ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду. У повістці зазначено, що 24 та 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 перебував у 1 відділі Новоукраїнського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з 8 до 17 години для проходження медичного огляду. 
Однак, з листа №2513/01-19 від 02 грудня 2022 року КНП «Маловисківська лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 24 та 25 листопада 2022 року для проходження медичного огляду до лікарів поліклінічного відділення КНП «Маловисківська лікарня» не звертався.
Також, листом №2345 від 06 грудня 2022 року 1 відділ Новоукраїнського РТЦК та СП на запит від 02 грудня 2022 року №01-05/1626 повідомив, що ОСОБА_1 дійсно 24 листопада 2022 року з 13:30 год. орієнтовно до 16:00 год. перебував у першому відділі Новоукраїнського РТЦК та СП, з приводу проходження військової служби за контрактом та роз`ясненням повної інформації щодо військової служби за контрактом в різних підрозділах ЗСУ. Однак, повістку про підтвердження перебування в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24 по 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 не видавали. 
Крім того, згідно з витягом з реєстраційної системи ОСОБА_1 перебував на території ДП «СхідГЗК» 25 листопада 2022 року з 15 год. 34 хв. по 15 год. 38 хв. 
У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 було направлено запит від 07 грудня 2022 року про надання повторних пояснень щодо причин відсутності на роботі.
Згідно наданих пояснень від 07 грудня 2022 року, ОСОБА_1 на 24– 25 листопада 2022 року фактично відпросився у в.о. директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» для вирішення необхідних питань, лишив заяву на один день відпустки, яку ОСОБА_3 погодив в усному порядку. 
08 грудня 2022 року в.о. директора Новокостянтинівської шахти Я.О.Холоденко звернувся зі службовою запискою до в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» ОСОБА_4 з пропозицією: за порушення дисципліни праці – здійснення 25 листопада 2022 року прогулу без поважної причини застосувати до ОСОБА_1 захід дисциплінарного стягнення у виді звільнення за прогул без поважної причини, на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. 
Службовою запискою-клопотанням, зареєстрованим 12 грудня 2022 року за вх..№01-05/1665 ОСОБА_1 просив залучити довідки з медичних установ до матеріалів справи про відсутність на робочому місці. 
Згідно наданих копій довідок ОСОБА_1 25 листопада 2022 року з 09:00 год. по 14:00 год. перебував на обстеженні, лікуванні в медичному центрі «Профімед» з діагнозом: симптоматична артеріальна гіпертензія, гіпертонічний криз, неускладнений. 25 листопада 2022 року з 14:00 год. до 15:30 год. ОСОБА_1 перебував на консультації спеціаліста у медичному Центрі «Здоров`я» зі скаргами на гострий біль при накусюванні на зуб та постійний біль в щелепі 1 добу. 
На додатковий запит №139-зап. Від 12 грудня 2022 року «Про надання оригіналів документів та повторних письмових пояснень» ОСОБА_1 з приводу розбіжності щодо його фактичного перебування 25 листопада 2022 року, останній службовою запискою, зареєстрованою 12 грудня 2022 р. за вх..№141 с/з повідомив, що 24 листопада 2022 року перебував у ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з тим, жодних оригіналів документів не надав.
На підставі заяви ДП «СхідГЗК» про вчинення кримінального правопорушення, відділенням поліції №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області внесено відомості до ЄРДР і розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023121210000024 за фактом використання ОСОБА_1 завідомо підробленої повістки від ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відміткою про перебування його 24 і 25 листопада 2022 року з 08:00 год. до 17:00 год.
Таким чином, надані суду першої інстанції документи є суперечливими та не підтверджують поважність причин позивача відсутності на роботі 25 листопада 2022 року.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про відпустки» конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Позивач написав заяву на ім`я в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» Бугайова І.В. за умови погодження заяви з в.о. директора Новокостянтинівської шахти, з проханням надати йому один день щорічної відпустки на 25 листопада 2022 року. Однак, вказана заява не була погоджена, про що свідчить відповідна резолюція на ній.
Разом з тим, наказ про надання ОСОБА_1 відпустки на підприємстві не видавався. З таким наказом ОСОБА_1 не ознайомлювався, а тому не міг йти у відпустку.
Частиною 11 статті 10 ЗУ «Про відпустки» визначено перелік осіб, яким щорічні відпустки надаються за бажанням працівника в зручний для нього час. Однак, позивач не належить до жодної з перелічених категорій.
Листом №14-01/6414 від 13 грудня 2022 року відділ режиму секретності управління ДП «СхідГЗК» повідомив в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК», що не заперечує про застосування до заступника директора Новокостнтинівської шахти Жушмана О.А. заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин, на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. 
Відповідно до п.40 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМУ від 18 грудня 2013 року №939, про подання заступниками керівників підприємств, установ, організацій з питань режиму, начальниками РСО та їх заступниками, а також спеціально призначеними наказами керівників працівниками, відповідальними за облік і зберігання матеріальних носіїв секретної інформації та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, заяв про звільнення з роботи за власним бажанням чи звільнення їх з інших підстав підприємства, установи, організації своєчасно інформують органи СБУ та РСО підприємств, установ, організацій вищого рівня або замовника секретних робіт.
Даний документ має гриф обмеження доступу, однак є чинним та був оглянутий судом першої інстанції в судовому засіданні.
Аналізуючи вищезазначені вимоги «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМУ від 18 грудня 2013 року №939 вбачається необхідність саме інформування органів СБУ та РСО, а не погодження з ними звільнення з посади зазначених категорій працівників.
Таким чином, законодавством не передбачено вимоги щодо погодження з органом СБУ звільнення категорії працівників, до яких відноситься позивач.
Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з роботи проведено у відповідності до визначеної КЗпП процедури.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 
Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, дійшов правильного висновку про правомірність звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки відсутність позивача на робочому місці 25 листопада 2022 року впродовж всього робочого дня не була зумовлена поважними причинами, а тому не має підстав для визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, та як наслідок стягнення середнього заробітку. 
Доводи апеляційної скарги про невиконання відповідачем вимог п.1.3 Посадової інструкції заступника директора шахти із забезпечення виробництва та режиму, відповідно до якого заступник директора шахти із ЗВ та режиму призначається на посаду і звільняється з посади за наказом генерального директора підприємства після погодження з органом СБУ та режимно-секретним органом управління підприємства з дотриманням вимог чинного законодавства, на що суд першої інстанції не звернув уваги, не заслуговують на увагу колегією суддів, оскільки вимоги «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМУ від 18 грудня 2013 року №939 передбачають необхідність саме інформування відповідних органів, а не погодження з ними звільнення з посади зазначених категорій працівників.
Колегія суддів звертає увагу, що законодавством не передбачено вимоги щодо погодження з органом СБУ звільнення категорії працівників, до яких відноситься позивач.
Посилання в апеляційній скарзі на отримання позивачем згоди на відпустку в усному порядку від в.о. директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» Холоденка Я.О., не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки остаточне рішення про надання відпустки приймається генеральним директором підприємства, а оформлення відпустки повинно мати виключно документальне підтвердження й матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів звернення позивача до генерального директора підприємства щодо погодження надання відпустки на 25 листопада 2022 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення. 
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Абрамова Володимира Васильовича - залишити без задоволення.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Ж.І. Максюта