УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/1111/20 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т.М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Борисюка Р.М. 

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/1111/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Житомирській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Житомирській області на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. в м. Житомир,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Житомирський Облавтодор» філії Житомирської ДЕД ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Житомирській області, у якому просив стягнути солідарно зі Служби автомобільних доріг у Житомирській області та ДП «Житомирський Облавтодор» філії Житомирської ДЕД ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» спричинену матеріальну шкоду в розмірі 176 386,42 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., сплачений судовий збір та вартість авто-товарознавчого дослідження.
В обґрунтування позову зазначає, що 04 січня 2017 року об 17:30 год на 172 км автодороги Київ-Чоп відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень внаслідок зіткнення лівої передньої частини автомобіля з дорожнім відбійником. Вказує, що причиною пригоди був покритий кригою стан дорожнього покриття, яке не оброблялось будь-якими спеціальними засобами, а тому він опинився в аварійній ситуації, яка створена саме бездіяльністю дорожньо – експлуатаційної служби, яка не виконала своїх прямих обов`язків щодо підтримання та забезпечення стану автомобільних доріг в належному і безпечному для руху транспортних засобів.
Стверджує, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.03.2017 по справі №760/1483/17 шляхом дослідження матеріалів справи та допиту свідка пригоди встановлено, що ДТП сталося внаслідок того, що дорожня обстановка не відповідала умовам дорожнього руху, була ожеледиця, відсутні посипальні матеріали на даній дорожній ділянці, що відповідно до вимог ст. 247 КУпАП стало підставою для закриття провадження у справі за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення. Вважає, що вказане свідчить про недотримання Службою автомобільних доріг у Житомирській області чинних норм та стандартів, щодо утримання ділянки 172 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, через що утворилось обмерзання дорожнього покриття, яке не допустиме за державними стандартами. Зазначає, що відповідно до звіту №991 від 06.03.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: «BMW-523і» державний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, внаслідок ДТП становить 176 386,42 грн. Сплачена вартість проведено дослідження складає 1500 грн. Враховуючи вище просив задовольнити його позов в повному обсязі.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2020 року копії матеріалів справи №295/1111/20 в частині вимог до дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» направлено до Господарського суду Житомирської області для розгляду. 
16 лютого 2023 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути зі Служби автомобільних доріг в Житомирській області на свою користь 186 690,50 грн матеріальної шкоди; 50 000 грн моральної шкоди; 1866,90 грн судового збору та 1500 грн вартість авто-товарознавчого дослідження.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, в сумі 186 690,50 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 1500,00 грн та на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. Вирішено питання судових витрат. У задоволені інших вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції неповно дослідив докази і неправильно встановив обставини у справі, зробив хибний висновок та визнав встановленими обставини щодо невиконання відповідачем обов`язку здійснення своєчасного і якісного виконання експлуатаційної роботи з безпеки руху, контроль експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів, негайне усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод в дорожньому русі, передбачених чинним законодавством України. Зазначає, що сторона, яка вимагає відшкодування збитків, має довести: правомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вину завдавача шкоди. Вказує, що матеріали позовної заяви не свідчать про наявність вини, причинно – наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та настанням даної пригоди, в результаті якої було пошкоджено автомобіль, який належить позивачеві. 
Зазначає, що за наслідками пригоди, яка сталася 04.01.2017 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп працівники Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області не притягувались до адміністративної відповідальності, а отже, не встановлено вини Служби у порядку, встановленому згідно з чинним законодавством України. Вказує, що автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп є автомобільною дорогою загального користування державного значення, яка на момент ДТП утримувалася та ремонтувалася ДП «Житомирський облавтодор». 
Стверджує, що у разі заподіяння власникам або користувачам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими органами. Зазначає, що 21.07.2017 між Службою автомобільних доріг і ДП «Житомирський облавтодор» укладено договір №79, згідно якого ДП «Житомирський облавтодор» несе відповідальність за технічний стан автомобільних доріг, безпеку дорожнього руху. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу BMW-523і державний номер НОМЕР_1 . Наведене підтверджується копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 .
04 січня 2017 року о 16 год 04 хв на автодорозі Київ-Чоп, 172 км., відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки BMW, н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , здійснив наїзд на відбійник та отримав механічні ушкодження.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. 
За змістом мотивувальної частини вказаної постанови слідує, що «в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки під час судового розгляду встановлено, що він виконав вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України. ДТП сталося внаслідок того, що дорожня обстановка не відповідала умовам дорожнього руху, була ожеледиця, відсутні посипальні матеріали на даній дорожній ділянці, що відповідно до ст. 247 КУпАП України, є однією з підстав, яка виключає провадження в справі, а тому провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення».
Згідно звіту №991 від 06.03.2017 «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля BMW-523і реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW-523і реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті пошкодження при ДТП складає 176 386,42 грн.
За висновком експертів від 10.01.2023 №32245/21-52/32246/21-54/32145/22-52 за результатами проведення судової інженерно-транспортної та автотоварознавчої експертизи по справі розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля BMW-523, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 04.01.2017 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 172 км дорівнював 186 690,50 грн. 
Весь обсяг механічних пошкоджень автомобіля утворений і внаслідок його наїзду на металеве огородження, яке встановлене на центральній розділювальній смузі.
В розрізі питань, які за своїм логічним осмисленням могли виявляти протиправність поведінки водія транспортного засобу щодо дотримання правил дорожнього руху, експертами зазначено, що у відповідній дорожній обстановці з технічної точки зору водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості попередити або уникнути наїзду автомобіля на металеве дорожнє огородження, яке встановлене не центральній розділювальній смузі, діями передбаченими у вимогах Правил дорожнього руху.
Встановити величину швидкості руху автомобіля у момент наїзду на металеве дорожнє огородження у урахуванням отриманих механічних пошкоджень не виявляється можливим. Експерти, крім іншого, повідомили і про неможливість вирішення питань: чи були наявні на момент ДТП несправності автомобіля, які загрожували безпеці руху? Яка сезонна резина була в автомобілі?
Також, встановлено, що автомобільна дорога Київ-Чоп, віднесена до категорії загальної автомобільної дороги державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2021 року №1242 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення».
У Житомирській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування станом на дату ДТП є Служба автомобільних доріг у Житомирській області, на балансі якої перебувають усі автомобільні дороги загального користування у межах зазначеної області.
Згідно із Положеннями про САД у Житомирській області, вказана служба є балансоутримувачем автомобільної дороги, на якій сталася ДТП.
Метою діяльності САД у Житомирській області є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та штучних споруд, утворення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури, що обслуговується.
Відповідно до договору №79 на закупівлю послуг 63710000-9. Послуги з обслуговування наземних видів транспорту. (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 1442,4 км), Служба автомобільних доріг у Житомирській області, як замовник, уклала з ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як підрядник 21 липня 2017 року вказаний договір №79, за умовами якого підрядник зобов`язався надати замовнику послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 1442.4 км., згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, зокрема «Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України», «Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування», «Класифікацій робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування», а замовник зобов`язаний прийняти і оплатити послуги.
Відповідно до абзацу 3 п. 8.3 вказаного вище договору підрядник (ДП «Житомирський облавтодор») несе відповідальність за технічний стан автодоріг, безпеку руху.
Згідно абзацу 3 п. 8.3 вказаного вище договору підрядник (ДП «Житомирський облавтодор») несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами.
Абзацом 5 п. 8.3 цього ж договору визначено, що підрядник бере на себе зобов`язання з врегулювання спорів при виникненні ДТП, розгляд справ у судових органах, відшкодування збитків.
Крім того встановлено, що наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31 березня 2023 року №Н-122 Службу автомобільних доріг у Житомирській області перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано винної бездіяльності, яка полягала в ухиленні від виконання обов`язку з утримання дорожнього полотна та його контролю. Приймаючи до уваги, що майно, яке належить позивачу на праві власності, зазнало пошкоджень, а також приймаючи до уваги відомості про такі пошкодження, характер допущеної відповідачем бездіяльності, на підставі принципів доцільності та справедливості, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з відповідача майнову та моральну шкоди.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.
Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2018 року у справі №902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги», у редакції, чинній на момент настання ДТП, визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Згідно із частиною третьою статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Частиною першою статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.
Відповідно до пунктів 4-6, 9, 10 статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації.
Тлумачення норм Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 (із змінами та доповненнями) дозволяє дійти висновку, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №904/5489/18). 
З такими висновками погодився Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, вказавши у постанові від 14 вересня 2020 року у справі №127/18036/15-ц (провадження №61-44376сво18), що у силу закону у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.
У справі, що переглядається встановлено, що у Житомирській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба автомобільних доріг у Житомирській області (на момент розгляду справи - Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області), на балансі якої перебувають усі автомобільні дороги загального користування у межах зазначеної області.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Пунктами 1-3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.
Відповідно до статі 10 Закону України «Про автомобільні дороги» у редакції Закону, чинній на час ДТП, державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України (правонаступником якої відповідно до Указу Президента України № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є Державне агентство автомобільних доріг України), що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.
Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт 3 Положення про Укравтодор).
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме Служба автомобільних доріг у Житомирській області (на час розгляду справи - Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області) має нести відповідальність за шкоду, спричинену ДТП, оскільки підприємством, на яке державою покладено обов`язок утримувати у належному стані та ремонтувати автомобільні дороги у Житомирській області, є Служба автомобільних доріг у Житомирській області (на час розгляду справи - Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області), у зв`язку із цим саме вона повинна нести таку відповідальність.
Посилання на те, що Службою автомобільних доріг у Житомирській області, як замовником було укладено з ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як підрядником, 21 липня 2017 року договір №79, за умовами якого підрядник зобов`язався надати замовнику послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 1442.4 км., згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів є необґрунтованими, оскільки по-перше вказаний договір укладено 12.07.2017, тобто після подій дорожньо-транспортної пригоди, а по-друге замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (стаття 849 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.
Зважаючи на наведене, саме Служба автомобільних доріг у Житомирській області (на час розгляду справи – Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області) зобов`язана була вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на її балансі, у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином.
Невиконання чи неналежне виконання підрядником умов договору не звільняє замовника від відповідальності перед третіми особами, які не є стороною договору підряду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що саме внаслідок неналежного здійснення Службою автомобільних доріг у Житомирській області (на час розгляду справи – Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області) контролю за станом автомобільних доріг, які знаходяться на її балансі, нездійсненням своєчасного утримання автомобільної дороги настала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень.
Заявник під час розгляду справи не довів відсутність вини у його діях (бездіяльності) та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним станом дорожнього покриття та дорожньо-транспортною пригодою.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що саме Служба автомобільних доріг у Житомирській області (на час розгляду справи – Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області) несе відповідальність перед учасниками дорожнього руху за шкоду, заподіяну користувачам автодоріг неналежним утриманням автомобільних доріг у Житомирській області.
Доводів щодо обґрунтованості розміру майнової та моральної (немайнової) шкоди, стягнутої на корить ОСОБА_1 судом першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року залишити без змін.
Поновити дію рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді