Справа № 450/2362/23                 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. 
Провадження № 33/811/1463/23                Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

17 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
з участю представника особи, яку притягнуто 
до адміністративної - адвоката Карапетяна Е.Т.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору на користь держави.
ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 15 травня 2023 року о 06 год. 45 хв. на 437 км. автодороги «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів» водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На постанову судді Матвіїв П.І. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки остання постановлена за відсутності належних та допустимих доказів вчинення мною адміністративного правопорушення, а також з грубим порушенням моїх прав та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №016974 від 15.05.2023 року зазначено, що «15.05.2023 року о 06 год. 45 хв. на авто дорозі «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів», 437 км., він керував автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння». Однак час та місце адміністративного правопорушення, що полягало у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі, у протоколі не зазначено. Згідно відеозаписів, наявних в матеріалах справи (зокрема 00:27 хвилина відеозапису, назва файлу «01171 @2023051507100410») так би мовити «пропозиція» від працівника поліції стосовно проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння йому поступила лише о 07 год. 10 хв. 15.05.2023 року.
Вважає, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння була спровокована самими працівниками поліції на місці зупинки, які самі наполягали на ній, постійно наголошуючи мені про право такої відмови та про незначні її наслідки. При цьому також попереджали немов би переконуючи, що продувка «Драгера» на місці зупинки дають їм підстави забрати мій автомобіль на штраф майданчик, за період перебування на території якого, а також за евакуатор, йому необхідно буде заплатити немалі кошти. А в разі відмови від проходження огляду на місці зупинки - він не зможе далі собі поїхати, тобто ніхто його відсторонювати від права керування не буде і ніхто його автомобіль забирати не буде. 
У зв`язку з вищенаведеним вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №016974 від 15 травня 2023 року не може бути допустимим та належним доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а визнання його таким судом першої інстанції є необґрунтованим та неправомірним.
Апелянт звертає увагу, що на відеозаписах чітко видно і достатньо зрозуміло, що будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, в тому числі передбачених Інструкцією №1452/735. у нього на момент зупинки транспортного засобу не було, оскільки він був тверезим. 
Зазначає, що наявні в матеріалах справи відеозаписи із портативних відеореєстраторів працівників поліції не відображають весь хід розвитку подій на місці зупинки його транспортного засобу та не є безперервними, вважає, що вони не можуть допустимими та достовірними доказами його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а визнання їх такими судом першої інстанції є необґрунтованим та неправомірним.
Апелянт стверджує, що працівники поліції грубо порушили порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та його права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, що є порушенням права на захист особи.
Вважаю, що в ідсторонення його від керування автомобілем не відбулося тільки через те, що працівниками поліції насправді не було виявлено в нього жодних ознак алкогольного сп`яніння, оскільки він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що ще раз підтверджує протиправність дій працівників поліції.
ОСОБА_1 , будучи повідомлений про дату, час і місце розгляду, для участі у справі не з`явився, та про причини неявки суду не повідомив, його представник проти слухання справи за відсутності його довірителя не заперечив, а тому апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення адвоката Карапетяна Е.Т. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 016974 від 15 травня 2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15 травня 2023 року, рапортом працівника поліції від 15 травня 2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 травня 2023 року, поясненнями адмінправопорушника від 15 травня 2023 року, відеозаписами з CД-диску.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
З відеозапису, долученого до протоколу слідує, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про виявленні ним ознаки алкогольного сп`яніння, після чого пропонує пройти огляд на місці або в медичному закладі для встановлення або спростування стану алкогольного сп`яніння.
Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що у разі відмови на нього буде складено протокол за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та за ч. 1 ст. 130 КУпАП з чим останній погодився та відмовився від проходження огляду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (п. 2.5 Правил дорожнього руху).
За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП окреслює обставини, які підлягають доказування в межах даної категорії справ, зокрема, що особа керувала транспортним засобом (виконувала функції воді), мала ознаки відповідного сп`яніння та в порушення обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.
За положеннями п. 2.5 ПДР України водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення відповідного стану, проте працівники поліції не мають повноважень застосовувати заходи примусу для забезпечення проведення такого огляду або в примусовому порядку відбирати біологічні зразки у водіїв для проведення відповідних лабораторних досліджень, тому працівники поліції та водії тлумачать такий варіант поведінки особи, як його право, у зв`язку з тим, що водій дійсно може відмовитись від проходження медичного огляду незалежно з яких підстав.
Однак, за порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи ОСОБА_1 , що його ввели в оману працівники поліції, оскільки відеозаписом зафіксовано, що поліцейський роз`яснив наслідки такої відмови останньому, що зафіксовано на відеозаписі.
Безпідставними є твердження апелянта, що поліцейськими не були встановлені ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки як в направленні так і в протоколі зазначені ознаки алкогольного сп`яніння останньої, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук.
Щодо доводів апелянта про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зміст відеозапису не викликає сумнівів щодо події адміністративного правопорушення, та перебігу обставин щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, суд не вбачає. Крім того враховується те, що правопорушник ОСОБА_1 в установленому законом порядку дії працівників поліції не оскаржував та протиправність дій працівників поліції не довів. Жодних заяв, клопотань або інших пояснень від ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції, у тому числі таких, що пов`язані з порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали провадження не містять.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
       Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Альберт БЕЛЕНА