ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9519/23 Справа № 195/753/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондус Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Максюти Ж.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, –

ВСТАНОВИЛА:

       У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом (а.с. 2-3), в обґрунтування якого посилалась на те, що з 14 червня 2018 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №35.
Від шлюбу вони не мають спільних дітей.
Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Протягом останніх двох років перебування у шлюбі у неї із відповідачем відсутні нормальні сімейні стосунки, вони не можуть знайти порозуміння з багатьох побутових питань, які виникають у процесі повсякденного життя; зі сторони відповідача зникла повага та підтримка; ніде не працюючи, він став здійснювати по відношенню до неї психологічний тиск, вчиняти постійні сварки. Позивачка також зазначає, що на даний час спільного господарства та бюджету ними не ведеться, кожен мешкає за адресою реєстрації, тому подружні відносини носять формальний характер, суперечать її інтересам.
Тому просила суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. 
       Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 14 червня 2018 року Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №35.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище “ ОСОБА_3 ”.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
       В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить виключити з тексту рішення суду першої інстанції те, “що протягом останніх двох років перебування у шлюбі у сторін відсутні нормальні сімейні стосунки” та скасувати рішення в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи (а.с. 48-49).
        ОСОБА_2 скористалась своїм правом та подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду — без змін, з наступних підстав.
       В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено, що сторони у даній справі перебувають у шлюбі з 14 червня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №35 (а.с. 7).
Сторони від шлюбу спільних дітей не мають.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки протягом останніх двох років перебування у шлюбі у сторін відсутні нормальні сімейні стосунки, спільного господарства та бюджету не ведуть, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи вищевикладене.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).
Відповідно до принципу добровільності шлюбу, визначеного статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України).
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).
Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).
Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачено статтею 112 СК України.
У даному випадку суд постановив рішення про розірвання шлюбу, так як встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає зберігати сім`ю.
Сторони як подружжя у період знаходження справи в суді першої та апеляційної інстанції, тобто з травня 2023 року, а також з урахуванням того, що судом надавався сторонам строк на примирення 2 місяці, не дійшли спільної згоди щодо примирення, позивач не звернулась до суду із заявою про відмову від позову, також не подавала такої заяви і до суду апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни мотивувальної частини судового рішення шляхом виключення з його тексту “що протягом останніх двох років перебування у шлюбі у сторін відсутні нормальні сімейні стосунки”.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                 М.Ю. Петешенкова

                                                                        Ж.І. Максюта