ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9129/23 Справа № 215/2473/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2023 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа № 215/2473/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Гладиш К.І.
сторони:
заявник  ОСОБА_1 
стягувач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року, яка постановлена суддею Коноваленко М.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, 
УСТАНОВИВ:
04 червня 2020 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 18 363,72 грн за період з 01.04.2017 по 01.02.2020, а також по 105,10 грн. судового збору, з кожного.
14 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про скасування судового наказу в якому посилалась на те, що копію судового наказу вона не отримувала, з текстом судового заказу її предстанвик був ознайомлений 14 липня 2023 року. 
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 215/7423/20 від 04.06.2020 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті вимог посилаючись на невідповідність висновком суду першої інстанції обставинам справи. 
На переконання апелянта, судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_1 не мала змоги отримати оскаржуваний судовий наказ оскільки починаючи з січня 2020 року і по теперішній час вона проживає по АДРЕСА_1 . При цьому апелянт вважає неналежним доказом вручення боржнику оскаржуваного судового наказу рекомендоване повідомлення, що міститься в матеріалах справи, оскільки в ньому не зазначено кому саме вручено таке повідомлення. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. 
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частиною першою статті 160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Як вбачається із матеріалів справи, судовий наказ Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 червня 2020 року видавався відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , тобто скаржник є в розумінні статті 170 ЦПК України боржником по даному наказному провадженню і на підставі даної ч.1 ст.170 ЦПК України вона може подавати заяву про скасування судового наказу.
Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Частиною другою статті 171 ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (частина третя статті 171 ЦПК України).
Відповідно до статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Матеріали справи свідчать, що 10 червня 2020 року копія судового наказу від 04 червня 2020 року направлена ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за місцем їх реєстрації (а.с.21 ).
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з датою вручення адресатам 09 вересня 2020 року (а.с.23).
В клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу представник ОСОБА_1 посилалася на необізнаність боржника про видачу судового наказу у зв`язку з тим, що судовий наказ не вручався скаржнику.
Відмовляючи у поновленні ОСОБА_1 строку на подання заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції посилався на те, що копію судового наказу від 04 червня 2020 року направлено боржнику ОСОБА_2 за адресою її зареєстрованого місця проживання, що підтверджується рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 5008310513813, згідно якого ОСОБА_2 отримала судовий наказ 09 вересня 2020 року.
Однак, з вказаними висновками суду першої інстанції судова колегія не погоджується з таких підстав.
Статтею 258 ЦПК України встановлено, що видами судових рішень є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Відповідно до статті 272 ЦПК України, копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено порядок вручення поштового відправлення, що є виробничою операцією, яка полягає у видачі поштового відправлення одержувачу.
Так, згідно пунктів 62, 92, 99, 106 Правил рекомендовані поштові листи, адресовані фізичним особам, підлягають доставці додому та вручаються адресату під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою Вручити особисто, внутрішнього рекомендованого листа з позначкою Судова повістка одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище. Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи. Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертається до суду.
Бланк повідомлення про вручення поштового відправлення заповнюється відправником при поданні для пересилання реєстрованого поштового відправлення та повертається зазначеній особі за результатами вручення поштового відправлення адресату.
У даній справі копія судового наказу направлена боржникам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за місцем їх реєстрації в одному конверті (поштовому відправленні).
В рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 міститься відмітка про отримання поштового відправлення, в яких в графі Розписка в одержанні міститься підпис однієї особи про вручення поштового відправлення.
Отже, з даного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення неможливо встановити особу боржника, який отримав поштове відправлення, а саме чи ОСОБА_4 , чи ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі скаржник не визнає, що саме нею 09 вересня 2020 року отримано рекомендоване поштове відправлення, оскільки у зворотному повідомленні про вручення такого відправлення не міститься її особистого підпису, а міститься підпис іншого боржника, та стверджує, що в цей період, а саме з січня 2020 року по теперішній час, час вона проживає не за місцем своєї реєстрації, а по АДРЕСА_1 , про що надал відповідну довідку СТ «Монтажник».
Повертаючи  ОСОБА_2 заяву про скасування судового наказу, суд першої інстанції посилався на на долучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 5008310513813 (а.с.23), проте з огляду на вищезазначене та за відсутності особистого підпису боржника, а також ініціалів або імені та прізвища особи, якій таке відправлення було вручено, не є належним та допустимим доказом вручення судового наказу боржнику.
На вказане суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкових висновків про подання боржником заяви про скасування судового наказу після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, що не відповідає фактичним обставинам справи та призвело до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, доводи клопотання про поновлення ОСОБА_2 пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу у зв`язку з необізнаністю боржника про видачу судового наказу з причин його невручення матеріалами справи не спростовуються.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права (статті 379 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направлення страви для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року. 

Головуючий: 

Судді: