ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2828/23 Справа № 201/11763/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мельниченко С. П. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 грудня 2023 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника                 — Мерешко М.Л.
       
апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження,адвоката Мерешко М.Л., який діє в інтересах  ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судові витрати у сумі 536 грн. 80 коп. -
ВСТАНОВИВ:

            Згідно із постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 року, 06.09.2023 о 00 годині 03 хвилин, за адресою: м. Дніпро, провулок Добровольців, 3, ОСОБА_1 керував т/з «ВАЗ 21101-110-01» д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest 6820» № ARHK-0074. Результат позитивний – 0,26 %. Подія зафіксована на нагрудну камеру № 472213,471261. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
       
       В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дій в стані крайньої необхідності.
       В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають обставинам справи в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, у зв`язку із чим постанова підлягає скасуванню. 
       Не оскаржуючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказує на те, що у даному випадку, згідно довідки в/ч НОМЕР_2 , та розпорядження начальника штаба навчального батальйону резерву сержантського складу в/ч  НОМЕР_2 ,  ОСОБА_1  був викликаний до штабу з терміном прибуття до 01-00 годин 07.09.2023 року, а тому у зв`язку із терміновим відрядженням для виконання бойових (спеціальних) завдань, інкриміноване йому правопорушення було вчинено ним в стані крайньої необхідності, що є підставою для закриття провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дій в стані крайньої необхідності.
       У своєму клопотанні адвокат просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 року, обгрунтовуючи це тим, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 05.12.2023 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи, а тому вважає строк апеляційного оскарження таким, що підлягає поновленню.
                        
Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Мерешко М.Л., який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
       Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно оскаржуваної постанови суду розгляд справи відбувався 23.11.2023 року без участі сторони захисту, копію даного рішення було отримано лише 05.12.2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини. 
Висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, доведеності вини ОСОБА_1 правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим постанова районного суду у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
       Що стосується доводів апелянта стосовно того, що у даному випадку відсутні підстави для притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності, що на його думку підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_2 , та розпорядження начальника штаба навчального батальйону резерву сержантського складу в/ч НОМЕР_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 був викликаний до штабу з терміном прибуття до 01-00 годин 07.09.2023 року, що у свою чергу і викликало необхідність сісти за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, то вказані доводи апеляційним судом оцінюються критично з огляду на наступне.
       У відповідності до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. 
       Згідно ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
       Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
       Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.
       В судовому засіданні захисник Мерешко М.Л. вказував на те, що причиною сісти за кермо в стані алкогольного сп`яніння його підзахисного спонукало те, що йому надійшло розпорядження начальника штаба навчального батальйону резерву сержантського складу в/ч НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_1 був викликаний до штабу з терміном прибуття до 01-00 годин 07.09.2023 року для виконання невідкладного завдання.
       Втім така обставина не підтверджена жодними доказами, окрім як довідкою в/ч НОМЕР_2 щодо розпорядження начальника штаба навчального батальйону резерву сержантського складу в/ч НОМЕР_2 , яка хоч і долучена до матеріалів провадження, втім датована 15.11.2023 року.
       Одночасно слід зазначити, що згідно із наявним в матеріалах провадження відеозаписом ОСОБА_1 з моменту його зупинки працівниками поліції та протягом всього часу спілкування з ними не здійснював посилання на те, що його викликано розпорядженням начальника штаба навчального батальйону резерву сержантського складу в/ч НОМЕР_2 до штабу з терміном прибуття до 01-00 годин 07.09.2023 року, при цьому він повідомив, що рухається з дружиною додому, що його апеляційні доводи не підтверджує.
       Крім того, факт перебування дружини ОСОБА_1 разом із ним в автомобілі не узгоджується із доводами захисника про те, що останній вимушений був терміново, незважаючи на перебування у стані алкогольного сп`яніння, вирушити від друзів, де він знаходився і планував ночувати, до розташування своєї військової частини для виконання невідкладного завдання.
При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив, зокрема і відсутність підстав для закриття провадження з підстав п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне строк апеляційного оскарження поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження — поновити.
       Апеляційну скаргу захисника Мерешко М.Л. — залишити без задоволення.
       Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2023 року, щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, — залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                         А.А. Мазниця