ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 466/7536/23 пров. № А/857/16240/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання -           Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         не з`явився;
від відповідача -                                         не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.08.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції (в особі інспектора Управління патрульної поліції в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Скопець Дани Миколаївни) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Глинська Д.Б.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 30 хв. 23.08.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 23.08.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

18.07.2023р. (згідно відомостей ярлика на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАС № 7309669 від 10.07.2023р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції /УПП/ в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції /ДПП/ старшим лейтенантом поліції Скопець Д.М., про визнання позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 340 грн., а провадження в справі – закрити (а.с.1-5).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.08.2023р. заявлений позов задоволено; визнано незаконною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7309669 від 10.07.2023р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а.с.31-33).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач УПП в Одеській обл. ДПП, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.114-129).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на адресу УПП в Одеській обл. ДПП надійшла 16.08.2023р. ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження у справі № 466/7536/23; у встановлений строк (23.08.2023р.) відповідач надіслав до суду відзив на позов, однак цього ж дня суд прийняв рішення по справі. Також про відкладення судового розгляду на 23.08.2023р. відповідач не був повідомлений.
В якості доказу перевищення швидкості апелянтом представлено відповідне фото та відео з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер 008449), реквізити якого відображені в постанові інспектора. Інформацію про розташування пристроїв вимірювання швидкості на ділянці автодороги Київ-Одеса М05 на ділянках 360 км – 440 км, 442 км – 463 км розміщена на офіційному веб-сайті ДПП.
Законність та правомірність використання інспектором лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер 008449) підтверджується змістом наданих копій свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26522, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 10.11.2022р. та чинного до 10.11.2023p., з максимальною допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимів ± 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.
Окрім цього, інспектор поліції мав право розглянути справу на місці вчинення правопорушення; вимірювання швидкості фіксувалося лазерним вимірювачем TruCAM, що відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Також в разі коливань під час вимірювання, що можуть призвести до більшої похибки (недостатньої стійкості лазеру), прилад показує повідомлення про помилку, а не видає результат з хибними відомостями вимірювань.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши представлені фото-, відеоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів. 

          Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до постанови серії ЕАС № 7309669 від 10.07.2023р. (складена в електронній формі та роздрукована за допомогою спеціальних технічних пристроїв у вигляді стрічки), винесеної інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Одеській обл. ДПП старшим лейтенантом поліції Скопець Д.М., о 09 год. 02 хв. 10.07.2023р., позивач ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки «Audi», модель «Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 449 км автодороги М05 Київ-Одеса, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год.», рухався зі швидкістю 99 км/год., чим перевищив встановлені обмеження руху на 49 км/год., та порушив вимоги п.12.9 «б» ПДР. Швидкість вимірювалася приладом TruCAM, серійний номер ТС008449.
На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.5).

          Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду справи відповідачем не представлено жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП; в тексті самої постанови не має покликань на відповідні докази, на яких ґрунтуються висновки відповідача.
          Звідси, відповідачем не виконано обов`язок, визначений ст.77 КАС України, щодо доказування правомірності свого рішення, а тому сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, що має наслідком скасування спірної постанови.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, під час прийняття самого рішення судом допущено порушення норм процесуального права, з наступних підстав.

          Відповідно до п.12.9 «б» ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
          Заборонний знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.
Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

          Із змісту спірної постанови слідує, що позивачем допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів згідно дорожнього знаку більш як на двадцять кілометрів на годину.
При цьому, у складеній постанові серії ЕАС № 7309669 від 10.07.2023р. вказано серійний номер і назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху керованого позивачем автомобіля.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення як один із можливих доказів по справі не складався, однак відповідачем надані інші беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

          Стосовно представленого під час судового розгляду справи відеофайлу та роздрукованого фото з приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008449 (а.с.37, 50, 51, 117, 130, 135) колегія суддів враховує наступне.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно з ст.31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.
Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. 

          Правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008449, стверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26522, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 10.11.2022р. (а.с.105).
Також правильність використання приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008449, виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку № 04/05/02-3560 від 24.12.2020р., який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 із довжиною ключа 128 біт (зворот а.с.111).
Водночас, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки № UА.TR001241-18 від 26.12.2012р. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015р. пристрій TruCAM виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (а.с.189-194).
При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження цієї процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.
Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26522 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості серійний номер ТС008449, до застосування.

Належність таких доказів слідує з приписів ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019р. повідомлено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань (а.с.194 і на звороті).
Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Отже, згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Згідно інформації щодо розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM, розміщеної на офіційному сайті ДПП (http://patrol.police. gov.ua/2020/07/29/kilkist-dilvanok-na-yakvh-patrulni-vymirvuvatymut-shvv dkist-za-dopomogovu-pryladu-trucam-zbilshuyetsya) на ділянці автомобільної дороги Київ-Одеса, М-05 починаючи з 360 км - по 440 км (початок забезпечення контролю з 29.07.2020р.) та починаючи з 442 км - по 463 км (початок забезпечення контролю з 11.02.2019р.) дозволяється розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM (а.с.186-188).

Оцінюючи вказані докази, колегія суддів вважає їх належними, оскільки факт фіксування швидкості лазерним приладом TruCAM, серійний номер ТС008449, відображено в спірній постанові.
Зокрема, представлений фотознімок (роздруківка фотофайлу) приладу TruCAM № 1688979753_14200_0710_090233.jmx здійснений приладом TruCam LTI 20/20 № ТС008449 та містить інформацію про те, що автомобіль позивача рухався на 99 км автодороги М05 Київ-Одеса.
Вказана обставина також підтверджується відповідним відеозаписом з приладу TruCAM № 1688979753_14200_0710_090233.

          Стосовно врахування судом апеляційної інстанції вищеперерахованих доказів колегія суддів керується приписами ч.ч.3 і 4 ст.308 КАС України, згідно яких суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як слідує з матеріалів справи, копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви надійшли поштою до відповідача 16.08.2023р. (а.с.132-134); в установлений судом семиденний строк УПП в Одеській обл. ДПП скерувало 23.08.2023р. відзив на позов, до якого долучило докази (матеріали відеофіксації та ін.) по справі (а.с.35-113).
Вказаний відзив надійшов до суду 29.08.2023р., тобто, вже після винесення судом рішення по справі (23.08.2023р.).

За таких умов відповідач надав відзив на позов із відповідними доказами на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, однак такий не був врахований судом через неврахування строків поштового обігу.
Отже, надані разом з апеляційної скаргою докази приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки учасник справи підтвердив подання їх до суду першої інстанції, однак такі з незалежних від нього причин не були враховані під час судового розгляду.

Покликання відповідача в спірній постанові на докази щодо фактичної зони дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год.» в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п.12.9 «б» ПДР.
Зафіксовані представленими доказами обставини викликають обґрунтований сумнів в тому, що позивач ОСОБА_1 допустив перевищення швидкості руху керованого ним автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості».
          Зокрема, на підтвердження розташування на ділянці автодороги М05 Київ-Одеса вказаних знаків відповідач представив лист Служби автомобільних доріг в Одеській обл. № 01-422/12 від 11.02.2022р. (а.с.100).
          Із змісту цього листа слідує, що ділянка автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса км 400+900 - км 401+200 до 16.12.2021р. була місцем концентрації ДТП. На км 400+600 та км 401+772 знаходяться 2 аварійно небезпечні пішохідних переходи в одному рівні, біля яких раніше відбувалася значна кількість ДТП. На виконання окремого доручення Державного агентства автомобільних доріг України № 317-ОД № 26.09.2017р. щодо ступінчастого обмеження швидкісного режиму до 50 км/год у зонах наземних пішохідних переходів на зазначених ділянках згідно погодженої схеми з УПП в Одеській обл. були встановлені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 та 70 км/год. Зазначені дорожні знаки обмеження швидкості є постійними (схема додається).
Дорожні знаки 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії» встановлені на початку серпня дорожньою підрядною організацією ТзОВ «Автомагістраль-Південь» на автодорозі М-05 Київ-Одеса, км 380+000 (праворуч) - км 440+000 (ліворуч) та км 442+000 (праворуч) - км 463+000 (ліворуч) згідно листа УПП в Одеській обл. № 14101/41/13/07/02-2020 від 28.07.2020р.

          Разом з тим, вказаний лист датований 11.02.2022р., тобто, задовго до зафіксованого правопорушення (10.07.2023р.). 
          Також цим листом стверджується про встановлення дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 та 70 км/год. у зонах наземних пішохідних переходів на ділянках дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса км 400+600 та км 401+772.
Згідно долученої схеми відстані між знаками 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 та 70 км/год.», які встановлені з обох сторін пішохідного переходу, складає 100 м, а відстань між знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» до пішохідного переходу становить 150 м (а.с.101).
Окрім цього, представлені фотознімок та відеофайл не містять інформації щодо місця розташування дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості 50 км/год.» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги. Також в спірній постанові є відсутніми покликання на докази місцезнаходження вказаного дорожнього знаку та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, що надало б можливість встановити фактичні обставини вчинення розглядуваного правопорушення.
          Водночас, будь-яких інших доказів дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» на 449 км автодороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса відповідачем не представлено.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Вказана постанова містить посилання на доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення, а саме покази вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCAM, серійний номер ТС008449.
Водночас, в спірній постанові не зазначені докази стосовно зони дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» в кілометровій відмітці автодороги.
Звідси, перевищення максимального обмеження швидкості руху в зоні дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» відповідачем не доведено належними і допустимими доказами.

Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.1 ст.122 КУпАП, не представлено.
Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

          Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
          Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

За таких умов судом першої інстанції правильно скасовано спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7309669 від 10.07.2023р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрито.

Водночас, відповідно до п.3 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно матеріалів справи розгляд справи був призначений на 14 год. 00 хв. 16.08.2023р. (а.с.24), однак згідно довідки секретаря судового засідання такий не відбувся через неявку учасників справи та був відкладений на 12 год. 30 хв. 23.08.2023р. (а.с.29, 30).
При цьому, будь-які докази повідомлення сторін про зазначений час розгляду справи в матеріалах справи є відсутніми.
За таких обставин справу розглянуто адміністративним судом за відсутності сторін, не повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Окрім цього, відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.229 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи в суді першої інстанції) технічний запис судового засідання є додатком до протоколу судового засідання і після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи. Порядок зберігання технічного запису судового засідання визначається Положенням про Єдину інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ст.230 КАС України у судовому засіданні секретар забезпечує ведення протоколу судового засідання.
У протоколі судового засідання зазначаються такі відомості: 1) рік, місяць, число і місце судового засідання; 2) найменування адміністративного суду, який розглядає справу, прізвище та ініціали судді (суддів), секретаря судового засідання; 3) справа, що розглядається, ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи; 4) порядковий номер вчинення процесуальної дії; 5) назва процесуальної дії; 6) час вчинення процесуальної дії; 7) ухвали суду, постановлені в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати; 8) інші відомості, встановлені цим Кодексом.
Протокол судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно, але не пізніше наступного дня після судового засідання і приєднується до справи.

У матеріалах справи є відсутній процесуальний документ (протокол судового засідання), який би підтверджував те, що 23.08.2023р. відбулось судове засідання, в межах якого суд першої інстанції прийняв рішення по справі.
Також довідка, складена секретарем судового засідання (а.с.29) про відсутність фіксування судового процесу 16.08.2023р., не є документом належної форми такої процесуальної дії.

Із урахуванням наведеного колегія суддів приходить до переконливого висновку про наявність правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення.
При цьому, на переконання колегії суддів, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

За таких умов належить визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАС № 7309669 від 10.07.2023р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором УПП в Одеській обл. ДПП старшим лейтенантом поліції Скопець Д.М., про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 340 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

З огляду на викладене, керуючись ч.6 ст.139 КАС України апеляційний суд вирішує питання про розподіл судових витрат у справі.
В силу приписів ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом першої інстанції не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
За наведеного правового регулювання сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 536 грн. 80 коп. (визначеному відповідно до приписів ст.4 Закону України «Про судовий збір») підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Одеській обл. ДПП.
Водночас, враховуючи результат апеляційного розгляду понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта УПП в Одеській обл. ДПП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення норм процесуального права (розгляд справи без повідомлення сторін, відсутність протоколів судових засідань), через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.08.2023р. в адміністративній справі № 466/7536/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ОСОБА_1 позов задовольнити.
Визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАС № 7309669 від 10.07.2023р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Скопець Даною Миколаївною, про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції (65114, м.Одеса, вул.Академіка Корольова, буд.5; код ЄДРПОУ 40108646) судові витрати в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Управління патрульної поліції в Одеській обл. Департаменту патрульної поліції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 26.10.2023р.