ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 грудня 2023 року 	м.Суми	

Справа №585/3306/23 
Номер провадження 22-ц/816/1689/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
боржник – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року про відмову у видачі судового наказу, у складі судді Шульги В.О., постановлену в м. Ромни,

                                                                     в с т а н о в и в:  

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , 2007 року народження, аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення цієї заяви до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вимоги її заяви були сформульовані саме так, як передбачено положеннями п.п. 4,5 ч.1 ст. 161 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги не відповідають положенням ст. 161 ЦПК України, оскільки заявник просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, проте не вказує про законодавчо визначене обмеження вказаного розміру: не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. ст. 160, 161 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Пунктами 4 та 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 
заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Підстави для відмови у видачі судового наказу передбачені ст. 165 ЦПК України.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.
Висновок суду в оскаржуваній ухвалі про те, що заявник не вказала законодавчо визначеного максимального розміру аліментів, які просить стягувати на утримання сина не свідчить про те, що заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України та може бути підставою для відмови у видачі судового наказу.
Враховуючи викладене, ухвалу про відмову у видачі судового наказу судом постановлено з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що відмовляючи за ст. 165 ЦПК України у видачі судового наказу, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4  ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року про відмову у видачі судового наказу, а справу направити для продовження розгляду до Роменського міськрайонного суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина