ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 грудня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/1150/23
Головуючий у першій інстанції – Чепурко  В. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1470/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шарапової О.Л. 
суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,
з участю секретаря: Шапко В.М.
Сторони:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2023 року, суддя Чепурко В.В., повний текст складено 02 жовтня 2023 року.
                                        В С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить зобов`язати відповідачів демонтувати відеокамеру зовнішньої системи відеоспостереження, яка встановлена на території домоволодіння відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , та спрямована в напрямі її домоволодіння  за адресою: АДРЕСА_1 .  
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона проживає в будинку по АДРЕСА_1 навпроти домогосподарства, в якому проживає відповідач ОСОБА_2 та який у дворі свого домогосподарства встановив п`ять камер відеоспостереження, одну з яких спрямував на її будинок та двір, щоб мати можливість спостерігати за нею та членами її сім`ї і особами, що приходять до них. У зв`язку з цим відповідач має можливість збирати та накопичувати інформацію про особисте життя її та її сім`ї без їхньої згоди, тим самим порушуючи їхні права. Вона зверталася до відповідача з приводу демонтажу камери, але той відмовився.  Тому вона просить зобов`язати відповідача демонтувати відеокамеру, направлену на її домогосподарство.
Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що суд розглядав зовсім не той спір, про який було заявлено, а саме: неправильно встановив зміст спірних правовідносин, замість заявленого спору про неправомірність фіксації та поширення відеоінформації з використанням камери відеоспостереження, розглянув спір про правомірність встановлення камер відеоспостереження, який відсутній.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що судом не взято до уваги показання відповідачки ОСОБА_4 , яка підтвердила факт спеціальної спрямованості камери відеоспостереження на вхід будинку позивачки.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на не взяття судом до уваги оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який підтверджує, що камера відеоспостереження спрямована на вхід до її будинку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи,  дослідивши матеріали  справи  та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7 зворот).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено та визнається учасниками справи, відповідачі встановили на своєму будинку п`ять камер системи відеоспостереження.
Згідно копій актів про пожежу 29 серпня 2022 року та 11 вересня 2022 року в господарстві відповідачів сталися дві пожежі, внаслідок яких було знищено сіно для худоби та пошкоджено господарську будівлю. Ймовірно причиною пожеж згідно актів були підпали (а.с.23-24).
Позивачка зверталася з приводу встановлення відповідачами камер відеоспостереження, одна за яких направлена в бік її господарства, із заявою до Новгород-Сіверського районного відділу поліції, де їй було рекомендовано звернутися для вирішення спірних питань в приватному порядку до суду (а.с.5).
За змістом статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Статтею 301 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою.
У відповідності до статті 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.
Необхідно зазначити, що кожен має право на повагу до його гідності; ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації; право особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію може бути обмежене, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей (статті 28, 32, 34 Конституції України, статті 201,270, 271, 297, 301, 302 ЦКУКраїни).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відсутні докази того, що встановлення відповідачами камер відеоспостереження на своєму будинку здійснювалося для фіксації особистого життя позивачки чи членів її родини, а також що це призвело до порушення прав вказаних осіб на невтручання в особисте чи сімейне життя. Також позивачкою не наведено положень законодавства, які б забороняли відповідачам встановлювати камери системи відеоспостереження у своєму господарстві та спрямовувати їх на місця загального користування, або ж зобов`язували відповідачів погоджувати такі дії з іншими особами.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки камери відео спостереження встановлені відповідачами з метою уникнення підпалів в їх садибі, а матеріали справи не містять доказів того, що встановлення відеокамер спрямоване на збирання інформації відносно третіх осіб. Крім того, позивачка не позбавлена можливості звернутися з позовом про зміну місця розташування відеокамер, якщо має місце відео спостереження за входом до її садиби.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча:                                                           Судді: