ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року	Львів	Справа № 380/5099/23 пров. № А/857/16231/23	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі № 380/5099/23 (головуючий суддя Кузан Р.І., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

       ВСТАНОВИВ:

17 березня 2023 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 133850012376 від 02.02.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу з 29 грудня 2022 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до страхового стажу наступних періодів роботи: з 01.09.1978 до 16.07.1981; з 19.10.1981 до 04.11.1983; з 12.12.1978 до 18.05.1984; з 08.06.1984 до 11.10.1984; з 23.02.1985 до 30.07.1990; з 06.08.1990 до 30.06.1991; з 02.11.1994 до 17.05.1996; з 30.05.1996 до 31.03.1998; з 01.04.1998 до 31.08.1999; з 01.09.1999 до 24.03.2001; з 25.03.2001 до 10.01.2006; з 11.01.2006 до 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007; з 01.01.2009 по 31.12.2009; з 01.01.2010 до 31.12.2010; з 01.01.2011 до 31.12.2011; з 01.01.2012 до 31.12.2012; з 01.01.2013 до 31.12.2013; з 01.01.2014 до 31.12.2014; з 01.01.2015 до 31.12.2015; з 01.01.2016 до 31.12.2016; з 01.01.2017 до 31.12.2017; з 01.01.2018 до 31.12.2018; з 01.01.2019 до 31.12.2019; з 01.01.2020 до 31.12.2020; з 01.01.2021 до 31.12.2021; з 01.01.2022 до 31.12.2022, в тому числі, із зарахуванням періодів роботи в російській федерації після 01 січня 1992 року, а саме: з 30.05.1996 до 31.03.1998; з 01.04.1998 до 31.08.1999; з 01.09.1999 до 24.03.2001; з 25.03.2001 до 10.01.2006; з 11.01.2006 до 27.03.2007; з 28.03.2007 до 20.12.2007; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком, враховуючи заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року, в тому числі, за період роботи в російській федерації, а саме: з 25.03.2001 до 31.12.2001; з 01.01.2002 до 31.12.2002; 01.01.2003 до 31.12.2003; з 01.01.2004 до 31.12.2004; з 01.01.2005 до 31.12.2005; з 11.01.2006 до 31.12.2006; з 01.01.2007 до 27.03.2007; з 27.03.2007 до 20.12.2007, та додатково враховуючи заробітну плату за 60 місяців роботи підряд у російській федерації, у період з січня 1995 року до грудня 1991 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 29 січня 2023 року по день фактичної виплати пенсії.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що 26.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії ним було долучено всі необідні документи, які підтверджуються його страховий стаж. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області прийняло рішення №133850012736 про відмову у призначенні йому пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими до заяви документами йому до страхового стажу не зараховано період роботи в російській федерації. Із прийнятим рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його таким що прийняте з порушенням законодавства України, оскільки трудова книжка містить чіткі записи.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 133850012376 від 02.02.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007.  Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.01.2023 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем – Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що згідно з поданими документами, наявний страховий стаж заявника становить 24 роки 07 місяців 24 дні. За результатами розгляду документів, поданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи в російській федерації (робота в росії зараховується до 31.12.1991). Підстави для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 на території російської федерації до страхового стажу з 01.01.1992 відсутні. Крім цього, відсутні підстави для врахування заробітної плати починаючи з 01.07.2000, оскільки обов`язковою умовою для зарахування заробітної плати при обчисленні розміру пенсії є нарахування та сплата страхових внесків. Також відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, оскільки пенсія позивачу не призначалась. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта. 
Згідно з записами трудової книжки від 16.07.1981, позивач в межах спірного періоду працював з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007 на підприємствах російської федерації.
ОСОБА_1 26.01.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення від 02.02.2023 № 133850012736, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування підстав відмови у рішенні зазначено наступне. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років. Страховий стаж заявника становить 24 роки 07 місяців 24 день. Стаж для права складає 25 років 8 місяців 14 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи позивача в російській федерації (робота в росії зараховується до 31.12.1991). Відтак зазначено, що позивач не має права на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до положень  ст. 1 Закону № 1058-IV  страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим  Законом  і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до  закону  сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього  Закону.
Згідно з ч. 1  ст. 24 Закону № 1058-IV  страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2  статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно з ч. 4  ст. 24 Закону № 1058-IV  періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1  ст. 4 Закону № 1058-IV  встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на  Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно ч. ч. 3, 4  ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII  (далі - Закон № 1788), пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.
У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому  Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Згідно  ст. 72 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII  (далі - Закон № 1788), при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до  статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.
Відповідно до п. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі Пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Дана Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав - учасниць Угоди (крім пенсій, охоплених спеціальними системами пенсійного забезпечення).
Статтею 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав - учасниць Співдружності незалежних держав і держав, які входили до складу колишнього СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14  січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до  ст. 48 Кодексу законів про працю,  ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі-Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих позивачем до позовної заяви, встановлено, що до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди його роботи, зокрема не зараховано періоди роботи з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі дії пенсійного органу протиправними, з огляду на таке.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження трудового стажу в російської федерації з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007, позивачем подано трудову книжку від 1981 р. та вкладиш в трудову книжку серії НОМЕР_1 , які підтверджують роботу позивача на підприємствах р.ф.
Крім цього, позивачем долучено страхове свідоцтво р.ф., архівні довідки від 11.06.2021 відділу по справах архіву адміністрації м. Новий Уренгой (р.ф.), довідки ЗАО «ПМКстрой» та ООО «ПМК УМ-1» про нараховану та виплачену заробітну плату, довідку ЗАО «ПромСтройМонтаж» про уточнення особливого характеру праці.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи підтверджено стаж роботи позивача з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007 в р.ф.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач покликається на те, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі Пенсійного забезпечення від 13.03.1992 була денонсована та ПФУ запропоновано листом Мінсоцполітики зараховувати трудовий стаж набутий на території р.ф. лише по 31.12.1991 р.
З цього приводу слід зазначити, що  Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі Пенсійного забезпечення була розірвана у 2022 році і діяла на момент роботи позивача в р.ф. 
Щодо листа Мінсоцполітики, то такий не є нормативно-правовим актом на підставі якого вирішується питання про зарахування чи не зарахування трудового стажу.
Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007 в російської федерації, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 02.02.2023 № 133850012736 мотивоване недостатнім трудовим стажем, через неврахування стажу з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007 набутого в російської федерації, судом першої інстанції вірно скасовано таке рішення та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії. 
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо  наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині.
Статтею 316 КАС України  передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі № 380/5099/23 – без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук