КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                              
справа №756/18248/21                                       Головуючий у 1 інстанції: Майбоженко А.М.

провадження №22-ц/824/9297/2023                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
21 листопада 2023 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,
 при секретарі: Курченко С.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від        21 лютого 2023 року у справі за позовом Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
 
в с т а н о в и в :
 
У листопаді 2021 року позивач - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що на обліку Служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, від 22.12.2020 року перебуває малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням її батьків: ОСОБА_3 і ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків
Відповідачі по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_1 вихованням дитини не займаються, не піклуються про її здоров`я та розвиток.
Вказував, що ОСОБА_2 має реєстрацію місця проживання з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження умов проживання з`ясовано, що квартира потребує ремонту, в приміщенні стоїть неприємний запах, в одній з кімнат є дитяче ліжко, яке захаращене речами. Наявні дитячі речі та продукти харчування.
Мати дитини проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обстеження умов проживання з`ясовано, що квартира в незадовільному стані, потребує ремонту, антисанітарія (брудно, наявні у великій кількості мухи та таргани). Окремого спального місця для дитини немає, продукти харчування відсутні, одягу обмаль. Сусіди негативно відгукуються про ОСОБА_1 , характеризують її, як безвідповідальну матір.
До служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення з КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1», що 21.12.2020 року о 03 год. 30 хв. до інфекційного відділення для лікування ГРВІ та ускладнень каретою швидкої допомоги у супроводі поліції було доставлено дитину ОСОБА_2 без супроводжувальних документів. За час перебування дитини в лікарні мати жодного разу не відвідала доньку.
Зазначає, що родина ОСОБА_1 , від травня 2018 року поставлена на облік Оболонського районного центру соціальних служб. Спеціалістами Центру неодноразово були здійснені соціальні відвідування та проведено соціально- педагогічні бесіди. Батька було направлено до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості. Сім`я відвідувала консультації психолога Центру.
Згідно інформації сектору ювенальної превенції відділу превенції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві відносно матері складено адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 неодноразово було попереджено про відповідальність, за неналежне виконання батьківських обов`язків.
Батько дитини написав заяву про тимчасове влаштування малолітньої доньки до центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» у зв`язку зі складними сімейними обставинами.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_1 без позбавлення їх батьківських прав, стягнути з кожного окремо аліменти на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від 29.11.2022 року і до повноліття дитини, які стягувати на користь опікуна чи установи, під опікою якої буде знаходитись дитина.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено.
Відібрано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її батька ОСОБА_3 без позбавлення його батьківських прав.
Відібрано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.
Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника) чи установи під опікою, якої буде перебувати дитина.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від 29.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника) чи установи під опікою, якої буде перебувати дитина.
Здійснено розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.
Скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи рішення про відібрання малолітньої дитини від відповідачів без позбавлення останніх батьківських прав та стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем факту того, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, а тому позов підлягає задоволенню.
Судом не досліджено той факт, що ОСОБА_5 змінила спосіб життя, докладає максимум зусиль для того, щоб донька мали належне виховання і була матеріально забезпечена, Зокрема, почала цікавитися життям дитини, спілкується з директором Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» про розвиток та поведінку своєї дитини.
ОСОБА_1 вказує, що дитину було влаштовано до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» за заявою ОСОБА_3 без її згоди і від 21.12.2020 року вона позбавлена можливсоті бачити свою доньку та спілкуватись з нею, що має негативний вплив на її психічний стан, а також на емоційний зв`язок метері з дитиною.
Також, судом не встановлено чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки та не визначено чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує відібрання її від батьків. Такий захід, як відібрання не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).
Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.
Разом з тим, повідомляє, що 29.03.2023 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією служба у справах дітей та сім'ї було складено Акт обстеження житлово-побутових умов, відповідно до висновків якого за місцем проведення обстеження створено належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).
Висновки компетентного органу повинні ґрунтуватись на обставинах та доказах, які встановлені відповідними органами відносно позивача та дітей і які відбулись після відібрання дітей за рішенням суду. Судом не взято до уваги, що підстави, на які посилався позивач, ОСОБА_5 усунула, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Судом також не досліджено зібрані у справі докази та не встановлено обставини, що мають суттєве значення для справи. Судом не взято до уваги той факт, що відповідачка протягом 2022 року намагається покращити своє матеріальне становище, працевлаштувалась, завершила навчальні курси, навела порядок у житлі, щоб воно було придатним для проживання з донькою. Пройшла навчальні курси, що підтверджується відповідними сертифікатами, працевлаштувалась, облаштувала помешкання, придбала речі для дитини, новий диван, іграшки та інші речі. Продовжила курс «Підвищення батьківського потенціалу» і продовжує отримувати психологічну підтримку.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, тому позов в частині відібрання дитини підлягає задоволенню.
Також суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 29.11.2021 року до повноліття дитини. Зазначено, що дані аліменти слід стягувати на користь опікуна чи установи, під опікою якої буде знаходитись дитина.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що 12 травня 2016 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 зареєстровано шлюб у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис №458.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася у місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 , запис про народження зареєстровано у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за № 1376.
Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 14.07.2020 року ОСОБА_3 ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 , де ще зареєстровано дві людини.
На обліку служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 22 грудня 2020 року перебуває ОСОБА_2 , як дитина, що опинилась у складних життєвих умовах.
Відповідно до характеристики ОСОБА_2 , 2016 року народження, наданої дошкільним навчальним закладом №144 від 05.01.2021 року, дитина відвідує середню групу ДНЗ №144 від вересня 2019 року. При спілкуванні з дівчинкою практичним психологом ДНЗ № 144 Оспоренко С.В. було з`ясовано, що розвиток пізнавальних інтересів низько-середній; потребує розвитку активного словника з мовлень (утруднено знання назв слів); мислення (аналіз, синтез). Має середній рівень здатності встановлювати причинно-наслідкові зв`язки в наочній ситуації та робити правильні логічні узагальнення. Також має низько-середній рівень розвитку здорової пам`яті (відтворючи чотири предмети з семи). Визначено низький рівень довільної поведінки (здатність витримувати заняття). У вересні 2020 року відвідувала садочок - 3 дні, у жовтні цього року не була жодного разу та вияснити де перебуває дитина не вдалося, оскільки тато не знав де знаходиться дитина, а мама на телефонні звінки не відповідала, у листопаді була присутня 5 днів і у грудні 7 днів.
За останній час тато ОСОБА_3 приділяє більше уваги вихованню дитини. Цікавиться успіхами дитини. Також оплачує квитанції за перебування доньки ОСОБА_7 в садочку.
Відповідно до повідомлення Начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від Начальника СЮП ВП Оболонського УП ГУНП у м. Києві Володимира Моргуненка 11.07.2020 року о 10 год. 11 хв. по спец лінії 102 до Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення громадянки про те, що побачила, як у вікні 4-го поверху будинку АДРЕСА_3 стоїть дівчинка на вигляд років 3-4, яка плакала. Зі слів заявниці мати дівчинки зловживає спиртним, залишаючи доньку саму вдома. В ході перевірки даної інформації працівниками патрульної поліції було відвідано вищевказану адресу і у квартирі виявлено малолітню ОСОБА_2 , якій 4 роки з бабусею, яка будучи майже недієздатною, справляла природні потреби під себе, у квартирі брудно, розкидані речі, наявний сморід. Так, як вдома не було матері ОСОБА_1 то був викликаний батько дитини, якому і було передано дівчинку. Зі слів мешканців (сусідів) під`їзду ОСОБА_1 часто залишає дитину саму без нагляду і дитина часто кричить та просить їсти. Враховуючи вищевикладене просив Службу у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації вжити всіх необхідних заходів реагування стосовно даної сім`ї.
Згідно Акту обстеження умов проживання дитини від 15.07.2020 року квартири АДРЕСА_4 , де проживає малолітня ОСОБА_2 , санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний. На момент візиту в квартирі знаходилася мати дитини та лежача літня жінка. Дитина була у батька за іншою адресою. В квартирі жахлива антисанітарія, брудно, повзають таргани, мухи, повітря в квартирі важке, смердить сечею. Літня жінка лежала на підлозі коридору квартири.
Окремого спального місця у дитини немає, продукти харчування відсутні, одяг для дитини в обмеженій кількості. Умови для проживання, виховання та розвитку дитини не створено.
Відповідно до Акту обстеження умов проживання дитини від 15.07.2020 року квартири АДРЕСА_5 , де проживає малолітня ОСОБА_2 , вбачається, що житло розміщене на 4 поверсі 9 поверхового будинку, складається з трьох кімнат, квартира з усіма зручностями. Зі слів батька він разом з донькою переїхали проживати за місцем реєстрації, оскільки мати дитини закриває дитину з бабусею, яка є недієздатною. ОСОБА_7 займає кімнату разом з бабусею ОСОБА_8 і вони сплять на одному дивані. Дитина забезпечена одягом, засобами гігієни. У холодильнику є в наявності продукти харчування, дитина відвідує дитячий садок та спостерігається у ЦПНСД №1.
Офіційно батько не працює, працює на підробітках і утримувати дитину належним чином може. Зі слів сусідів сім`я з квартири АДРЕСА_6 характеризується позитивно.
Як вбачається з листа директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №1» Юрія Кожари до Начальника Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації 21.12.2020 року о 03 год. 30 хв. до інфекційного відділення для лікування ГРВІ та їх ускладнень каретою швидкої допомоги у супроводі поліції було доставлено дитину ОСОБА_2 ,  якій 5 років, без документів, і просив вирішити питання про подальше перебування дитини.
Встановлено, що 21.12.2020 року батько дитини ОСОБА_3 до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації звернувся із заявою, в якій просив влаштувати дитину ОСОБА_2 до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» у зв`язку з складними сімейними обставинами та проходженням дитиною соціально-психологічної реабілітації.
30.12.2020 року малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районої адміністрації була влаштована до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей».
Згідно Акту обстеження умов проживання дитини від 18.01.2021 року квартири АДРЕСА_4 , де проживає малолітня ОСОБА_2 , встановлено, що квартира розміщена на 4 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 1 кімнати, санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний. Кімната облаштована меблевою стінкою, двома диванами, столом, холодильником, газовою плитою. Літня жінка, яка є власницею квартири, мешкає у кухні на ліжку. В квартирі відчувається неприємний запах сечі. Зі слів матері дитина за даною адресою мешкає періодично. Дитячий одяг в обмеженій кількості, продукти харчування в холодильнику відсутні. Умови для проживання, виховання та розвитку дитини не створені.
Згідно відповіді на запит наданої з Оболонського управління поліції ГУ НП в місті Києві №15329/125/51/2020 від 28.12.2020 року протягом 2020 року працівниками Оболонського управління відносно громадянки ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративні правопорушення та її визнано винною за ч.1 ст. 184 КУпАП, ч.2 178 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП направлено до суду.
Також, відповідно до наданої інформації з Оболонського управління поліції ГУ НП в місті Києві №8535/125/51/2021 від 30.11.2021 року щодо викликів до служби «102» за адресою: АДРЕСА_1 з`ясовано що, за період 2021 року до моменту надання інформації надійшло шість повідомлень щодо можливого вчинення домашнього насильства, зокрема, 28.10.2021 року, 25.11.2021 року відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Також повідомлено, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку за Оболонським УП ГУНП у м. Києві від 10.11.2021 року за категорією «кривдник».
03.02.2021 року від Служби у справах дітей Калуської міської ради надійшла відповідь, з якої вбачається, що відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.09.2013 року (справа 343/2270/13-ц) мати ОСОБА_9 позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно відповіді на запит від 28.01.2021 року директора Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» Ю. Кашпура щодо доцільності відвідування малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повідомив наступне.
Малолітня ОСОБА_11 була влаштована до Центру 30.12.2020 року по заяві батька ОСОБА_3 у зв`язку зі складними сімейними обставинами для проходження нею соціально-психологічної реабілітації. Під час відвідування дівчинки у лікарні спеціалісти медичного закладу спеціалістам центру одностайно повідомляли, що ОСОБА_7 усім розповідала, як мама її била і дитина боялася її.
Під час знайомства спеціалістів Центру з дитиною у лікарні ОСОБА_7 одразу пішла на контакт, експресивно розповідаючи про те, як її била мама, про кошмари, які її супроводжують щоночі, що давало підстави припускати про сформовану тривожну прив`язаність. У дитини також відмічались ознаки занедбаності: педикульоз, брудний, місцями порваний і на кілька розмірів більший одяг.
Після переміщення у Центр дівчинка продовжувала розповідати про поневіряння у біологічній сім`ї, а її емоційно-вольова сфера характеризувалась високим рівнем напруги. В її розмові домінували наступні теми: відсутність одягу (дівчинка перепитувала чи її одягнуть тут у нову сукню), відсутність іграшок (зі слів дитини, в неї була лише одна лялька і та без голови), жорстоке поводження з боку матері.
Загальний рівень розвитку дитини віковим нормам відповідає частково (увага мимовільна, мислення наочно-образне, не використовує узагальнюючих слів, не знає кольорів, назв багатьох предметів, нерозуміння елементарних правил культури спілкування з дорослими та однолітками, що є ознакою педагогічної занедбаності).
Станом на 28.01.2021 року дитина ще в процесі адаптації до Центру. Її емоційний стан є більш стабільним, але їй все ще сняться кошмари, що проявляється нічним енурезом і високою тривожністю після прокидання. Про матір вона згадує лише в контексті сцен насилля і просить, щоб її не повертали до матері. Фігура батька для дівчинки є значущою та стабільною. Своє майбутнє пов`язує з батьком та чекає на зустріч з ним.
Враховуючи неординарність ситуації, розбіжності у психологічних симптомах, було організовано спільну нараду фахівців Служби, районного ЦСССДМ, Центру та батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_1 . Ця зустріч яскраво показала повну відсутність батьківського потенціалу обох батьків, їх нерозуміння потреб дитини. Крім того, вони не заперечували факти насилля матері над ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_13 демонструвала повну байдужість до своїх проявів насилля, ніяк його не пояснювала і зовсім не шкодувала про свої вчинки. ОСОБА_3 підтверджував, що дружина могла вести себе агресивно до ОСОБА_7 . Він намагався захистити доньку, але жодного впливу на дружину немає.
Більше того, на сьогодні, подружжя продовжує спільно проживати і жодних планів захистити доньку від насилля матері ОСОБА_3 немає.
Враховуючи вищевикладене, з метою якнайкращого задоволення прав та інтересів дитини, Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей» вважає за недоцільне надання дозволу батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на відвідування доньки ОСОБА_2 . Заборона матері на спілкування з донькою грунтується на категоричному небажанні дитини та всіх ознаках проявів до ОСОБА_15 .
Заборона батькові, не дивлячись на прихильність доньки, зумовлена тісним контактом та спільним проживання ОСОБА_3 з дружиною, своїм небажанням та невмінням захищати доньку від агресії матері, а також його залежною позицію від дружини, навіть, страхом перед її агресивністю.
Центром рекомендовано повернутися до даного питання через два місяця.
Згідно відповіді на лист Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб від 26.03.2021 року спеціалістами Центру неодноразово були здійснені соціальні відвідування сім`ї, проведено соціально-педагогічні бесіди, складено оцінку потреб сім`ї. Батька було направлено до Оболонської районної філії Київського міського центру занятості. Сім`я відвідувала консультації психолога Центру від період з 01.02.2021 року до      24.03.2021 року року. Сім`ю було направлено до Міського центру дитини для проведення діагностики психоемоційного стану батьків на предмет вивчення їх батьківської сфери.
Згідно з відповіді Міського центру дитини Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.03.2021 року було проведено діагностику психо-емоційного стану батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на предмет вивчення їх батьківської сфери з метою доцільності повернення дитини.
З листа вбачається, що ОСОБА_1 має низький рівень особистісної зрілості, перекладає власну відповідальність за всі негаразди на владу, екологію, своїх рідних, чоловіка та не визнає при цьому власної відповідальності за своє життя. Також насторожує емоційна нестабільність жінки, нервові зриви, при яких жінці важко себе контролювати. Наявність даних проявів психіки не може гарантувати безпечне середовище для дитини.
ОСОБА_3 має більш реалістичніше уявлення щодо власних дій для повернення доньки в сім`ю та стратегії виховання і догляду за ОСОБА_7 . Водночас, в разі повернення дитини до сім`ї зважаючи на його нинішній графік роботи, він буде потребувати допомоги зі сторони власної матері (бабусі ОСОБА_7 ), щоб забирати доньку з садочку.
У зв`язку з вищезазначеним батькам рекомендовано пройти курс «Підвищення батьківського потенціалу», продовжувати отримувати психологічну підтримку, а також в подальшому отримувати соціальний супровід, як сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах.
За Актом обстеження умов проживання дитини від 07.09.2021 року квартири АДРЕСА_5 , де проживає малолітня ОСОБА_2 , вбачається, що житло розміщене на 4 поверсі 9 поверхового будинку, складається з трьох кімнат з усіма зручностями, квартира потребує ремонту, в квартирі стоїть неприємний запах. Під час обстеження в квартирі знаходилися батьки дитини та бабуся. Між всіма членами сім`ї існує міжособистісний конфлікт на побутовому рівні, непорозуміння потреб дитини, відсутність батьківського потенціалу обох батьків. ОСОБА_1 вела себе агресивно, не давала можливості всім членам сім`ї висловити свої думки. Зі слів бабусі дитини та батька мати вчиняє фізичне насильство відносно своєї доньки та чоловіка.
Відповідно листа від 28.09.2021 року директора Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» Ю. Кашпура, зазначено, що центром було прийнято рішення про доцільність відвідування ОСОБА_3 доньки ОСОБА_7 , матері і надалі було заборонено відвідувати доньку, оскільки її агресивна та некерована поведінка несла загрозу емоційному та психічному стану дитини та інших вихованців закладу. Зазначає, що батько робив декілька візитів до ОСОБА_17 , однак не показував будь-яких навичок у взаємодії з донькою, не знав чим з нею зайнятися, чим зацікавити дитину. В подальшому відсутність динаміки у стосунках з батьком спровокувало погіршення емоційного стану ОСОБА_7 . Дівчинка почала хворіти, спостерігались перепади настрою. Причиною таких змін стало нерозуміння дівчинкою чого тато приходить до неї, адже нічого в її житті не змінюється і вона продовжує перебувати в Центрі . Висновок психолога Центру також вказує на не конструктивність прив`язаності до батька та страх матері.
Спеціалістами Центру здійснено візит до родини ОСОБА_1 додому, який відбувся 07.09.2021 року, який ще раз показав, що родина ОСОБА_1 не має належного ресурсу, який би дозволив розглянути можливість повернення ОСОБА_7 в родину. Жоден з дорослих членів родини не здатний забезпечити безпечне та комфортне проживання дівчинки. Саме тому було прийняте спільне рішення припинити візити до Центру ОСОБА_3 , оскільки їх продовження може лише зашкодити дитині, адже жодних дій, спрямованих на повернення дівчинки в родину за вісім місяців так і не вжито.
За висновком комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 23.11.2021 року №104-9933 вбачається, що Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року №866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.
За ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування.
Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст.164 СК України.
Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.
Оцінивши та дослідивши усі докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, а тому позов в частині відібрання дитини підлягає задоволенню.
При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
У зв`язку із вищевикладеним, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 і     ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2021 року до повноліття дитини. І вірно вважав, що дані аліменти слід стягувати на користь опікуна чи установи, під опікою якої буде знаходитись дитина.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий:  

Судді: