КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 754/9010/23
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/15303/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                            судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                            суддів                                  Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайлик Світлани Ігорівни на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 5 вересня 2023 року (суддя Галась І.А.) про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,      
 
встановив:
 
у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути понесених нею витрати на правову допомогу.
Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що з 7 липня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 1 березня 2016 року розірвано, мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка посилалася на те, що син перебуває повністю на її утриманні, відповідач не приймає участі у його матеріальному забезпеченні, хоча працездатний, є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, а тому має можливість виконувати свій батьківський обов`язок щодо забезпечення сина всім необхідним для проживання.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 5 вересня 2023 року зупинено провадження у справі до звільнення відповідача з військової служби.
У поданій апеляційній скарзі представник   ОСОБА_1 - адвокат Михайлик С.І. просить ухвалу суду скасувати та передати справу до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки провадження у справі було зупинено судом з власної ініціативи, ні відповідач, ні його представник такого клопотання не заявляли. 
Крім того, представник позивачки зазначає, що відповідач не надав суду доказів того, що він приймає участь у виконанні бойових завдань, відповідач знаходиться на службі в місці постійної дислокації в місті Києві, він надав суду письмові пояснення, подав клопотання та докази, участь у судових засіданнях брав його представник, а тому відсутні підстави для зупинення провадження на час проходження відповідачем військової служби.
                                                                 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно п. 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Своєю чергою реалізація завдання цивільного судочинства, визначеного статтею 2 ЦПК України, та ефективне поновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права неможливе без дотримання судом встановлених законом строків розгляду та вирішення справи.
Частиною третьою статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом.
Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
                                                          
Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою 
суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить, що провадження у справі зупиняється з метою надання особі, яка перебуває у складі Збройних Сил України, можливість прийняти участь у судовому засіданні при розгляді справи, де він є стороною, надати суду докази у підтвердження своїх посилань та скористатися іншими процесуальними правами. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. 
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення). 
Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. 
Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу. 
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
                                                                       
Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 6 липня 2023 року відкрито провадження у даній справі.
13 липня 2023 року ОСОБА_2 особисто ознайомився з матеріалами справи у приміщенні Деснянського районного суду міста Києва. 
10 липня 2023 року ОСОБА_2 уклав договір-доручення з адвокатом Ремесло С.М., яка представляє його інтереси під час розгляду даної справи Деснянським районним судом міста Києва.
Зупиняючи провадження у  справі, суд першої інстанції виходив з характеристики, виданої 14 серпня 2023 року командиром взводу охорони військової частини НОМЕР_1 на солдата ОСОБА_2 .
Разом з цим, дана характеристика не підтверджує, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідного наказу по особовому складу суду першої інстанції надано не було.
Отже, службова характеристика не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, а саме що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан, а ОСОБА_2 виконує бойові завдання у зоні бойових дій, не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій.
Зупиняючи провадження  у справі, суд першої  інстанції не врахував,  що  на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, і саме у зв`язку із цим учасник справи позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи.
Проте, відповідач ОСОБА_2 мав можливість ознайомитися з матеріалами справи, укласти угоду з адвокатом та надати суду докази у підтвердження своїх посилань, крім того, ні відповідач, ні його представник не заявляли клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України, а відтак суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.  
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК  України, апеляційний суд,
 
                                                         постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайлик Світлани 
                                                                          
Ігорівни задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 5 вересня 2023 рокускасувати, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівнаправити до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                 І.М. Рейнарт

Судді                                                                                    Г.М. Кирилюк

                                                                                          Т.І. Ящук