П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/11660/23	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
Дата і місце ухвалення 25.07.2023р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:      Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г.,
                                        Шевчук О.А.,
                                         
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 р. по справі №420/11660/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо неврахування заступнику начальника відділу запобігання корупції Головного управління Національної поліції в Одеській області Копачу Сергію Васильовичу до стажу служби в поліції період проходження ним служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції в період проходження служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року та провести перерахунок його грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат починаючи з 07.11.2015 року та компенсації за невикористану додаткову відпустку згідно вислуги років. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023р. позов частково задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо неврахування заступнику начальника відділу запобігання корупції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період проходження ним служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року. Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період проходження служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року. В задоволенні решти позовних вимог, відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В своїй скарзі апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі не врахував, що згідно ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію»    служба в податковій міліції не входить до переліку посад, які зараховуються до стажу служби в поліції.
Зазначив, що стаж служби в поліції та стаж вислуги років не є ідентичними правовими поняттями. Правова категорія «вислуга років» запроваджена положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виключно у цілях вирішення управлінських та кадрових питань з приводу призначення пенсії.
Вважає, що за своєю правовою суттю та характером поняття вислуга років і стаж служби в поліції співвідноситься як загальне та часткове, а тому вислуга років поглинає собою стаж служби в поліції, який є лише невід`ємним структурним елементом вислуги років.
Водночас із цим, стаж служби в поліції та стаж служби в податковій міліції є рівнозначними однорідними поняттями і можуть бути враховані при обчислення один одного лише за наявності прямої вказівки про це у законі.
Оскілки діючим законодавством не передбачено включення стажу служби у податковій міліції до стажу служби в поліції, то відсутність відповідного нормативно-правового акту КМУ з даного приводу об`єктивно не здатне спричинити порушення прав та інтересів позивача, адже положення підзаконного акту не можуть змінювати суті припису закону.
Вважає, що наявність у законі норми банкетного характеру, у силу якої співробітники податкової міліції проходять службу в порядку, передбаченому для співробітників органів внутрішніх справ України не зумовлює тотожності стажу служби, тобто не прирівнює стаж служби у податковій міліції до стажу служби в органах внутрішніх справ України.
Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, податкової міліції, а також Національної поліції України.
У квітні 2023р. позивачу стало відомо, що ГУ НП в Одеській області не враховує до його стажу служби в поліції період служби у податковій міліції.
27.04.2023 року позивач звернувся до ГУ НП в Одеській області із заявою про зарахування до вислуги років в поліції період проходження служби в податковій міліції.
Листом від 01.05.2023 року ГУ НП в Одеській області відмовило позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на те, що  відповідно до ч. 2  ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію»  період проходження служби в податковій міліції не входить до стажу служби в поліції.
Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся до суду з відповідним позовом. 
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що чинним на час проходження позивачем служби в податковій міліції законодавством статус осіб, які проходили службу в податковій міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої  статті 78 Закону України «Про Національну поліцію»  до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до  статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII  (далі - Закон № 580-VIII, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно зі  статтею 2 Закону № 580-VIII  завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених  законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Частиною першою  статті 59 Закону №580-VIII  визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до  статті 78 Закону №580-VIII  стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;  3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (далі -  ПК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Згідно з пунктом 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені  статтями 20-23 Закону України «Про міліцію»  та  Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Відповідно до частини четвертої  статті 78 Закону №580-VIII, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Приписами пунктів 3-6 частини сьомої  Прикінцевих та перехідних положень Закону  №580-VIII  зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього  Закону  та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим  Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункт 15  розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію»  доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим  Законом  для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених  Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності  Законом України «Про Національну поліцію».
Відповідно до  статті 19 Закону України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні»  (далі - Закон № 509-XII,  в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Статтями  24,  26 Закону №509-XII  визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені  статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».
Таким чином, згідно зі  статтею 78 Закону №580-VIII, до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.
В свою чергу, чинним законодавством на час проходження позивачем служби в податковій міліції та на час прийняття до служби в поліцію було визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, на цих осіб поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені  Законами України «Про міліцію»  та «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Аналізуючи повноваження, завдання та функції цих органів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції, отже, правовий статус служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції є тотожними.
Таким чином, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової міліції прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.
Даний висновок підтверджується також тим, що позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання  капітан податкової міліції, стаж служби в податковій міліції включений до послужного списку МВС.
Також, колегія суддів враховує, що питання наявності правових підстав для зарахування поліцейському стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції вже досліджувалося Верховним Судом.
Так, 07 жовтня 2020 року Верховний Суд ухвалив постанову в справі № 826/16143/18 за схожих фактичних обставин справи і правового регулювання спірних відносин.
У наведеній постанові, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, Верховний Суд дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Враховуючи зазначене, Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
У контексті спірних правовідносин у справі № 826/16143/18 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.
Така правова позиція надалі підтримана Верховним Судом у постановах від 13 серпня 2021 року у справі №440/1564/20, від 11 листопада 2021 року у справі №280/1546/21, від 02 червня 2022 року у справі №280/8419/20.
З урахування викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж служби позивача в податковій міліції має бути зарахований до стажу служби в поліції.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень пункту 3 частини другої  статті 78 Закону №580-VIII  та сформовані без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Таким чином, доводи апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Одеській області  висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 р. по справі №420/11660/23 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.А. Шевчук