ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 листопада 2023 року           справа №200/888/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 200/888/22 (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2021 року по 27.10.2021 року; зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2021 року по 27.10.2021 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2023 року позов – задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2021 року по 27.10.2021 року; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2021 року по 27.10.2021 року; в задоволенні іншої частини позову - відмовлено.
Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права.  Апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на застосування норм КЗпП України, оскільки пріоритетними є норми спеціального законодавства, а саме Порядку № 260.
Головним управлінням було здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в межах строків, встановлених Порядком № 260, протягом п`яти робочих днів після надходження коштів.
Кошти для забезпечення виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні надійшли на рахунок ГУНП в Донецькій області 23.10.2021 року, які виплачені позивачу 27.10.2021 року, тобто з дотриманням строків, визначених Порядком № 260.
Також, вважає, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України.
Відповідно до ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.07.2021 року № 429о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 02.08.2021 року.
Згідно виписки з банківської установи 27.10.2021 року на картковий рахунок позивача Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області здійснений перерахунок коштів в сумі 39355,31 грн.
Листом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.12.2021 року № Ц-316/26/02-2021 позивача повідомлено про відсутність підстав для нарахування та виплати середньої суми зарабобітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки одноразову грошову допомогу при звільненні перераховано на картковий рахунок позивача після надходження відповідного фінансування в межах строків, передбачених Порядком № 260.
Щодо строку звернення.
За ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення (Офіційне тлумачення положення частини першої статті 233 див. в рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012).
Згідно п. 1 рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Враховуючи офіційне тлумачення положення частини першої статті 233 КЗпП України в рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року, апеляціний суд застосовує ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у цій справі щодо строків звернення з позовом до суду, оскільки предметом позову є невиплата позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Остаточний розрахунок з позивачем здійснено 27.10.2021 року, з позовом до суду позивач звернувся 11.01.2022 року, тобто в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.
Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
За ч.ч. 1 і 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
За ст. 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Статтею 9 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено умови та розмір виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.
За ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ч. 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Отже, умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно п. 8 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, завтердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.
Статтею 117 КЗпП України врегульвано питання відповідальності работодавця за затримку розрахунку при звільненні, Порядок № 260 норм, що врегульовують питання затримки розрахунку, не містить.
Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку.
Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Враховуючи норми ч. 2 ст. 116 КЗпП України, відповідач був зобов`язаний провести розрахунок у день звільнення, проте виконав розрахунок лише 27.10.2021 року.
За таких обставин, відповідачем було допущено порушення прав позивача щодо строків виплати одноразової грошової допомоги при  звільненні.
Посилання апелянта на застосування норм Порядку № 260 є помилковим, оскільки пріоритетним є застосування норм КЗпП України, як акту вищої сили.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстацнії про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2021 року по 27.10.2021 року; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2021 року по 27.10.2021 року.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 200/888/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 20 листопада 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                  І.Д. Компанієць