ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/15731/23                                        Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                     Букіна О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
21 грудня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кіфи Інни Олександрівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від  03 листопада 2023 року (розглянута у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 03 листопада 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Касинюка Павла Павловича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), треті особи: Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Касинюка Павла Павловича - про скасування постанови серії ЕАС № 7251788 від 29.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 122 КУпАП.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.06.2023 року відносно нього працівником поліції - інспектором поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Касинюком Павлом Павловичем, було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 29.06.2023 року о 17 год. 49 хв. за адресою м. Київ, вул. Сагайдачного, 23, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1  ст. 122 КУпАП.
Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.
В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що особисто він  ПДР  не порушував та вважає, що інспектор незаконно виніс постанову відносно нього. Пояснив в позовній заяві, що автомобіль марки «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 дійсно був припаркований з порушенням ПДР, однак не особисто ним, а іншою особою. Дане порушення склалося тому, що у автомобіля різко підвищилась температура охолоджуючої рідини через що автомобіль і був там залишений з ввімкнутою аварійною світловою сигналізацією. В момент, коли працівники патрульної поліції перебували біля авто, позивач саме йшов до нього для усунення вказаного порушення.
Разом з тим, працівники патрульної поліції не врахували пояснень позивача та склали відносно нього постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 126 КУпАП  є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону.
Просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 536,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн..
Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від  03 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таку, що складена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити. 
Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до  ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що 29.06.2023 року відносно ОСОБА_1 працівником поліції - інспектором поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Касинюком Павлом Павловичем, було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 29.06.2023 року о 17 год. 49 хв. за адресою м. Київ, вул. Сагайдачного, 23, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1  ст. 122 КУпАП.
Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.
Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо правомірності винесення постанови серії ЕАС № 7251788 від 29.06.2023 року та всі матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Постанову винесено інспектором поліції 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Касинюком Павлом Павловичем, як посадовою особою Національної поліції на місці вчинення правопорушення в межах покладених на нього повноважень.
Згідно ст. 6, ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Положеннями п. 8 ч. 1 зазначеної статті встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Поліція відповідно до покладених на неї завдань, забезпечує публічний порядок та безпеку, що закріплено у ст. 2 Закону України «Про національну поліцію».
Разом з тим, у зв`язку до покладених на поліцію повноважень, що визначено ст. 22 Закону, поліція, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє такі виявлені правопорушення, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину,  порушення вимог дорожніх знаків  та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції, та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про адміністративні правопорушення ПДР передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
У випадках, передбачених ч. 4 ст. 158 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.
Правопорушення було зафіксоване відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції №470180.
Враховуючи викладені норми, інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та вірно застосував норми матеріального права.
Статтею 251 КУпАП України  передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Виходячи зі змісту даної норми, колегія суддів приходить до висновку про належність відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора №470180, як доказу в розумінні  ст.251 КУпАП  при розгляді справи про адміністративне правопорушення, який спростовує твердження позивача щодо того, що він не порушував правила дорожнього руху, передбачені п. 8.4.
Доказів на спростування того, що в діях позивача відсутнє порушення п. 8.4 ПДР України, останнім не надано.
За вказаних вище обставин, суд вважає, що доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до ч.1  ст.268 КУпАП  особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до  ст.280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1  ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.
Відповідно до ч. 1  ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до ч.3  ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі  ст. 247 КУпАП  провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені  ст. 286 КАС України.
Так, відповідно до ч. 3  ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, на підставі наявних доказів про адміністративне правопорушення, на основі яких було встановлено винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1  ст.122 КУпАП  та немає підстав для скасування відповідної постанови, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставини, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи не надано.
Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядок та спосіб визначений  КУпАП  із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень  та  у спосіб, що визначені  Конституцією  та  законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод  та  інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кіфи Інни Олександрівни - залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від  03 листопада 2023 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк           

Судді:                                                                                            Н.П. Бужак          

                                                                                                    М.І. Кобаль