СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року                                  м. Харків       Справа № 922/1302/22 (369/11910/21)  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А. , суддя  Медуниця О.Є.
за участю секретаря судового засідання  Євтушенка Є.В.
за участю представників сторін
від позивача – не з`явився
від відповідача  - адвокат Агєєва Е.О., ордер серія АШ № 1504167 від 01.12.2023
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №2300 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 у справі №922/1302/23 (369/11910/21) (повний текст складено та підписано 26.09.2023, у м.Харкові) суддя Усатий В.О. 
за позовом 	  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )              	
до  	  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )                             	
про  	стягнення коштів в межах справи   про неплатоспроможність фізичної особи                   ОСОБА_2 	
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області  з позовною заявою    до ОСОБА_2 , в якій просив суд:
cтягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 51048587,38 грн, з яких 31427000,00 грн основний борг, 11017531,28 грн пеня, 5933192,09 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 2670864,00 грн.
В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на належні відповідачу земельні ділянки шляхом визнання за ним права власності на такі земельні ділянки.
В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на те, що 27.06.2018                    ОСОБА_2        отримав        від         ОСОБА_1 у борг грошові кошти в розмірі                   31427000,00 грн, які зобов`язався повернути в повному обсязі своєчасно до 27.10.2018, а у разі недотримання цього зобов`язання - виплатити вказану суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2021, крім іншого, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом    ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно боржника; призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.03.2023, крім іншого, у задоволенні клопотання представника відповідача, адвоката Мартиненка Антона Миколайовича про закриття провадження у справі відмовлено; у задоволенні клопотання представника позивача, адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни про зупинення провадження у справі відмовлено; передано цивільну справу № 369/11910/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно боржника до Господарського суду Харківської області для розгляду в межах справи №922/1302/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 
13.09.2023 матеріали справи №369/11910/21 надійшли до Господарського суду Харківської області.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №922/1302/22 (369/11910/21) визначено суддю Усатого В.О., яким розглядається справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.09.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Артюха Ю.В., призначено попереднє засідання суду.
09.09.2022 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника № 69236.
03.10.2022 до господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими        вимогами        до        боржника, в якій заявник просив суд визнати його грошові вимоги до боржника - ОСОБА_2 в розмірі 51048587,38 грн (з яких:                      31427000,00 грн - основний борг, 11017531,28 грн - пеня, 5933192,09 грн - інфляційні втрати, 2670864,00 грн - 3% річних) та включити їх до реєстру вимог кредиторів. 
В обґрунтування поданої заяви заявник посилався на те, що 27.06.2018   ОСОБА_2 отримав   від ОСОБА_1 у борг грошові кошти в розмірі 31427000,00 грн, які зобов`язався повернути в повному обсязі своєчасно до 27.10.2018, а у разі недотримання цього зобов`язання - виплатити вказану суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 
Як вказував заявник, ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно боржника до Києво-Святошинського районного суду Київської області, який ухвалою суду від 18.10.2021 відкрив провадження у справі №369/11910/21, а в подальшому, ухвалою суду від 16.08.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2022 призначено заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника   (вх.№11069 від 03.10.2022)   до розгляду в попередньому засіданні.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.09.2023, зокрема, прийнято справу №369/11910/21 до розгляду в межах справи №922/1302/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №922/1302/22 (369/11910/21) в частині стягнення з відповідача - ОСОБА_2 на  користь позивача заборгованості в розмірі 51048587,38 грн, з яких 31427000,00 грн основний борг,                11017531,28 грн пеня, 5933192,09 грн інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 2670864,00 грн  (пункт 1 прохальної частини позовної заяви) - залишено без розгляду.
  Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивач,                                                      ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, разом з клопотанням про поновлення строку, в якій просить суд поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 у справі №922/1302/22 (369/11910/21) у частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 у справі №922/1302/22 (369/11910/21). 
Скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 у справі №922/1302/22 (369/11910/21) у частині залишення без розгляду позовних вимог             ОСОБА_1 у справі №922/1302/22 (369/11910/21) в частині стягнення з відповідача - ОСОБА_2 на   користь позивача заборгованості в розмірі 51048587,38  грн, з яких 31  427  000,00 грн основний борг, 11  017  531,28 грн пеня,               5  933  192,09 грн інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 2  670   864,00  грн (пункт 1 прохальної частини позовної заяви). 
Ухвалити нове судове рішення про направлення справи № 922/1302/22 (369/11910/21) в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача -                                  ОСОБА_2 на  користь позивача заборгованості в розмірі 51  048  587,38 грн, з яких 31427000,00 грн основний борг, 11017531,28 грн пеня, 5 933192,09 грн інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 2670864,00 грн (пункт 1 прохальної частини позовної заяви) для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Стягнути із ОСОБА_2  на користь апелянта судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що склад учасників справи, предмет та підстави пункту 1 прохальної частини позовної заяви у справі № 922/1302/22 (369/11910/21), а саме: про стягнення з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача - ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 51  048  587,38 грн, з яких 31  427  000,00 грн основний борг, 11  017  531,28 грн пеня, 5  933  192,09  грн інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі               2  670  864,00 грн, є тотожними із предметом та підставами заяви (вх.№11069 від 03.10.2022) у справі №922/1302/22, а тому, враховуючи наведені обставини, беручи до уваги викладені положення Кодексу України з процедур банкрутства, пункт 1 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 у справі №  922/1302/22 (369/11910/21) про стягнення з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості в розмірі 51  048  587,38 грн, з яких 31  427  000,00 грн основний борг, 11  017  531,28 грн пеня, 5  933  192,09  грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 2  670  864,00 грн підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на те, що ОСОБА_1 подано заяву з грошовими вимогами до боржника - ОСОБА_2 у справі № 922/1302/22.
Проте, на думку скаржника вказаний висновок суду першої інстанції є передчасним та таким, що порушує право ОСОБА_1 на судовий захист та обмежує йому доступ до правосуддя.
З позиції Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див.  Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Так, апелянт вважає, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що предмет та підстави заяви  (вх. №11069 від 03.10.2022) хоча і є тотожними до предмета та підстав пункту 1 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 у справі №922/1302/22 (369/11910/21), однак заява (вх.  №11069 від 03.10.2022) ще не була прийнята судом в рамках цієї справи і ОСОБА_1 ще не визнано кредитором ОСОБА_2 . 
Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обмежив ОСОБА_1 у праві на доступ до правосуддя в частині стягнення боргу, так як наразі судом одночасно і не було вирішено питання про прийняття заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до ОСОБА_2 і залишено без розгляду позов в частині вимог про стягнення заборгованості. 
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2023 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2023, зокрема, поновлено фізичній особі ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 у справі №922/1302/23 (369/11910/21). Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 у справі №922/1302/23 (369/11910/21). Встановлено учасникам справи строк до 21.11.2023 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу. Запропоновано учасникам справи в строк до 21.11.2023 включно надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів іншим учасникам справи. Призначено справу до розгляду на "06" грудня 2023 р. о 09:15   годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №  131 . 
           29.11.2023 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Безпалюк Н.В. до cуду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому представник  позивача зазначає, що не може прибути  в судове засідання у цій справі 06.12.2023, оскільки перебуває у відпустці, тому просить відкласти її розгляд на іншу дату і час з метою недопущення права ОСОБА_1 на рівний доступ до правосуддя та права на правову допомогу. До клопотання додає роздруківки електронних квитків.
          Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні з наступного.
          Відповідно до ч.ч. 11, 12, 13 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
          Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи , не перешкоджає розгляду справи.
          Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
          Приймаючи до уваги вищенаведене і те, що явка сторін у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення  апеляційного розгляду.
           04.12.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача.
          Судова колегія дійшла висновку про  залишення відзиву без розгляду з наступних підстав.
          Відповідно до ч. 1 ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
          За приписами ч. 1 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
          Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст.118 ГПК України).
          Як було зазначено вище, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2023, зокрема,  встановлено учасникам справи строк до 21.11.2023 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу.
          Як вбачається, відзив відповідача на апеляційну скаргу був відправлений на адресу суду поштою цінним листом з описом вкладення 04.12.2023, тобто з порушенням строку, встановленого судом для його подання.
          Відповідно до ч. 2 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
          Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем не надано.
          Відповідач  у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду в оскаржуваній частині від 26.09.2023 в даній справі залишити без змін. 
Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 12     ст. 270 ГПК України     неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутністю позивача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася   судом обов`язковою. 
  Відповідно до приписів ст.ст.222, 223 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалось технічними засобами, було складено протокол судового засідання.
 Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним оскаржуваної ухвали в частині залишення без розгляду позовних вимог             ОСОБА_1 у справі №922/1302/22 (369/11910/21), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне
Дослідивши позовні вимоги, зокрема зазначену в пункті 1 прохальної частини позовної заяви, а саме про стягнення з відповідача - ОСОБА_2 на  користь позивача -                      ОСОБА_1 заборгованості   в розмірі 51 048 587, 38 грн, з яких 31 427 000,00 грн основний борг, 11 017 531,28 грн пеня, 5 933 192,09 грн інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 2 670 864,00 грн, господарський суд зазначив наступне.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.09.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Артюха Ю.В., призначено попереднє засідання суду.
09.09.2022 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника № 69236.
03.10.2022 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими    вимогами    до    боржника   (вх. №11069),    підписана адвокаткою Безпалюк Н.В., в якій заявник просив суд визнати його грошові вимоги до боржника -                                                 ОСОБА_2 в розмірі 51048587,38 грн (з яких: 31427000,00 грн - основний борг, 11017531,28 грн - пеня, 5933192,09    грн - інфляційні втрати, 2670864,00 грн - 3% річних) та включити їх до реєстру вимог кредиторів. 
В обґрунтування поданої заяви заявник посилався на те, що 27.06.2018 ОСОБА_2 отримав    від     ОСОБА_1 у борг грошові кошти в розмірі 31427000,00 грн, які зобов`язався повернути в повному обсязі своєчасно до 27.10.2018, а у разі недотримання цього зобов`язання - виплатити вказану суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 
Як вказував заявник, ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно боржника до Києво-Святошинського районного суду Київської області, який ухвалою суду від 18.10.2021 відкрив провадження у справі №369/11910/21, а в подальшому, ухвалою суду від 16.08.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2022 призначено заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх.№11069 від 03.10.2022)    до розгляду    в попередньому засіданні.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.09.2023, крім іншого, клопотання кредитора ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Виноградова В.О про витребування доказів задоволено. 
Витребувано у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відомості про доходи та місце роботи за період, що передував даті, зазначеній у розписці від 27.06.2018, а саме за період з 1991 по 2018 роки включно, за підписом керівника та головних бухгалтерів у формі довідок роботодавця або ж у формі звітності, передбаченої для фізичних осіб - підприємців. Зобов`язано Державну податкову службу України (04053, м. Київ, площа Львівська, 8) надати суду у 10-ти денний строк з дня отримання ухвали інформацію про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 1991 по 2018 роки включно. Відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника в попередньому засіданні суду на 24.10.2023.
          Відповідно до ч. 4  ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства  у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду (зміни до Кодексу України з процедур банкрутства згідно із Законом № 2971-IX від 20.03.2023, які набрали чинності з 15.04.2023)
          Аналіз положень ч. 4  ст. 7 КУзПБ  засвідчує, що суд зобов`язаний залишити позов до боржника про стягнення з боржника грошових коштів у разі, якщо буде встановлено, що у справі про банкрутство боржника позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника.
З огляду на викладене, господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що склад учасників справи, предмет та підстави пункту 1 прохальної частини позовної заяви у справі №922/1302/22 (369/11910/21), а саме про стягнення з відповідача- ОСОБА_2 на  користь позивача - ОСОБА_1 заборгованості  в розмірі 51 048 587,38 грн, з яких 31427000,00 грн основний борг, 11 017 531,28 грн пеня, 5 933 192,09 грн інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 2 670 864,00 грн  є тотожними із предметом та підставами заяви    (вх.№11069 від 03.10.2022) у справі №922/1302/22.
Отже, враховуючи наведені обставини, беручи до уваги викладені положення Кодексу України з процедур банкрутства, суд апеляційної інстанції вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку  про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у справі №922/1302/22 (369/11910/21) до ОСОБА_2 про  стягнення  заборгованості    в розмірі 51 048 587, 38 грн у справі №922/1302/22.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що висновок суду першої інстанції є передчасним та таким, що порушує право ОСОБА_1 на судовий захист та обмежує йому доступ до правосуддя. 
          З цього приводу судова колегія зазначає наступне.
          У статті 6 Конвенції закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
          Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях вказав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії»).
          Право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").
          Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
          Обмеженням права на доступ до суду, в цьому  випадку, є визначений порядок залишення позову без розгляду, а саме ч. 4 ст.7 Кодексу України у процедур банкрутства, суд зобов`язаний залишити позов до боржника про стягнення з боржника грошових коштів у разі, якщо буде встановлено, що у справі про банкрутство боржника позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника.
          Зазначені процесуальні обмеження встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
          Враховуючи наведене, твердження  апелянта є необґрунтованими.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції..
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). 
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
          Частинами 1-3  статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Апелянту   було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що ухвала  Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 року у справі №922/1302/23 (369/11910/21) в оскаржуваній частині ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
За таких підстав ухвала Господарського суду Харківської  області від  26.09.2023 року у справі №922/1302/23 (369/11910/21) в оскаржуваній частині, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга   - без задоволення.
    З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в  порядку  ст. 129 ГПК України.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

          ПОСТАНОВИВ:

             Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 у справі №922/1302/22 (369/11910/21) в оскаржуваній частині, - залишити без задоволення.

                    Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.09.2023 у справі №922/1302/22 (369/11910/21) в оскаржуваній частині,- залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.
                              Повний текст постанови складено  11.12.2023.

  Головуючий суддя                                                                    О.О. Радіонова

                    Суддя                                                                                           О.А. Істоміна  

           Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця