Ухвала
06 грудня   2023 року
м. Київ
справа № 756/5198/20
провадження № 51-3980 зно 22
Суддя Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого                     ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року, ухвали Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року та постанови Верховного Суду від 03 жовтня                 2023 року, 
встановив:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року                     ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, на підставі ч. 1             ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на              3 роки 3 місяці.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задоволено частково.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_2 в частині засудження за ч. 2 ст. 296 КК України скасовано. На підставі п. 2 ч. 1                  ст. 284 КПК України кримінальне провадження стосовно  ОСОБА_2 за ч. 2       ст. 296 КК України закрито. Виключено із вироку та ухвали посилання на призначення ОСОБА_2 покарання на підставі ст. 70 КК України. Ухвалено вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. У решті судові рішення залишено без зміни.
У поданій заяві засуджений ОСОБА_2 просить переглянути вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року та постанову Верховного Суду від 03 жовтня                 2023 року щодо нього за нововиявленими обставинами, скасувати вирок районного суду в частині звинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та виправдати його.
Перевіривши відповідність заяви вимогам ст. 462 КПК України, вважаю, що вона подана без додержання положень цього закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Разом з тим, засуджений ОСОБА_2 у поданій  заяві  просить переглянути вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року та постанову Верховного Суду від         03 жовтня 2023 року щодо нього за нововиявленими обставинами, скасувати вирок районного суду в частині звинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та виправдати його.
Натомість, звернення до касаційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішень судів нижчих інстанції не передбачено вимогами ст. 463 КПК України.
Крім того, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
1)     штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3)     скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4)     інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Водночас у поданій заяві ОСОБА_2 , оспорюючи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, посилається на невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, а тому просить розглянути його заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
При цьому заява засудженого ОСОБА_2 не містить обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених, вичерпний перелік яких, зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України, які не були відомі, та не могли бути відомі суду і заявнику під час розгляду кримінального провадження Верховним Судом і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність постанови, що належить переглянути.
Крім того, заява ОСОБА_2 не містить конкретного прохання з огляду на повноваження суду за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними положеннями ст. 467 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.
Оскільки заява засудженого не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, її слід залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 462, ст. 464 КПК України
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року, ухвали Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року та постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року залишити без руху та встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали заяву буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя
 
ОСОБА_1