ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року	Львів	Справа № 380/4970/23 пров. № А/857/15302/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року про закриття провадження у справі  (головуючий суддя Костецький Н.В., м. Львів) у справі № 380/4970/23 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО"     про стягнення заборгованості та зустрічним позовом Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, 

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося з позовом до АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з 01.01.2023 по  березень 2023 року включно в розмірі 3 372 476, 32 грн.
АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» звернулося з зустрічним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо складання розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджений постановою Кабінету міністрів України за період з 01 січня 2023 року по 28 лютого 2023 року щодо АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» в особі відокремленого підрозділу «Бурштинська ТЕС» Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО».
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року провадження у справі № 380/4970/23 за первісним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО»  про стягнення заборгованості та зустрічним позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій закрито на підставі п. 2 ч. 1  ст. 238 КАС України.
Крім того, судом ухвалено стягнути з АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений ним судовий збір в розмірі 26840 грн. 
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судового збору, АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення в частині розподілу судових витрат.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що аналіз змісту частин 1-3 ст 139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи не підлягають розподілу.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого ним судового збору в розмірі 26840 грн., а також просить вирішити питання про повернення з бюджету на його користь 50% судового збору, сплаченого за подання зустрічного позову.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали в частині розподілу судових витрат,  свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував приписами ч. 1  ст. 140 КАС України.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої  статті 132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Засади розподілу судових витрат визначені  статтею 139 КАС України.
Частиною першою  статті 139 КАС України  встановлено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини другої  статті 139 КАС України  визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, процесуальний  закон  визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
У контексті відшкодування судового збору у  статтях 139-142 КАС України  законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, позаяк у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу.
Зокрема, у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача (стаття 140 КАС України).
Аналізуючи положення частин першої-третьої  статті 139 КАС України  колегія суддів висновує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої  статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.
Такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаний із завданням адміністративного судочинства, що полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 140 КАС України  встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову. Отже, ці особливості стосуються певної (однієї із багатьох, що згадані в  статті 139 КАС України) ситуації - реалізації позивачем свого процесуального права на відмову від позову та прийняття судом відповідного рішення. Та обставина, що в цій статті не зазначено правового статусу позивача (суб`єкт владних повноважень чи особа), на думку апеляційного суду, не змінює підходу, запровадженого в загальній нормі (стаття 139 КАС України) про те, що витрати суб`'єкта владних повноважень на сплату судового збору не підлягають розподілу за результатом розгляду справи, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що передбачене  статтею 140 КАС України  правило щодо присудження судових витрат поширюється на ті випадки, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, тоді незалежно від результатів розгляду справи, понесені ним судові витрати (  окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз ) не підлягають розподілу.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.08.2022 у справі №826/16473/15.
Отже, висновки суду першої інстанції про стягнення в користь позивача – суб`єкта владних повноважень сплаченого ним судового збору суперечать нормам КАС України.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі в частині розподілу судових витрат  порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення в цій частині, відтак ухвала суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого ним судового збору в розмірі 26840 грн. підлягає скасуванню.
Щодо вимоги АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», заявленої в апеляційній скарзі, про повернення з бюджету 50% судового збору на користь АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», сплаченого за подання зустрічного позову, то колегія суддів зазначає, що така вимога фактично є заявою про розподіл судових витрат в суді першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі.
Крім того, в апеляційній скарзі не наведено підстав для її задоволення.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції  при закритті провадження у справі розподіл судових витрат в цій частині не проводився, що є підставою для подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення до суду першої інстанції та виключає можливість апеляційного перегляду.
Керуючись ст. ст.  139,  140,  242,  308,  311,  317,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року про закриття провадження у справі № 380/4970/23 в частині стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого судового збору у розмірі 26840 гривень скасувати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар