П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 493/1231/23	

Перша інстанція: суддя Мясківська І.М.,
повний текст судового рішення складено
30.08.2023, м.Балта     Одеської області

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Димерлія О.О., Крусяна А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорт, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00009910 від 15.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та закриття провадження по справі.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що оскаржувана постанова є протиправною, не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, ніякого правопорушення позивач не вчиняв, вимоги щодо перевищення навантаження на транспортний засіб не порушував. При винесенні оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наявності обставин, зазначених в оскаржуваній постанові. Посадовою особою при винесенні постанови не вірно встановлено тип напівпричепу, внаслідок чого невірно зазначено максимальну масу такого транспортного засобу. За вказаного, ОСОБА_1 просив оскаржувану ним постанову відповідача скасувати, та у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення провадження у справі закрити.
Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи тим, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,4% (1,344 тони), при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 21 тонна та відстані між осями 1,3 або менше. 
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування скарги виклавши більшою мірою аналогічні доводи тим, що були вказані у позовній заяві наголошує на протиправності прийнятої відповідачем постанови, з огляду на відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Скаржник наголошує на невідповідності оскаржуваної постанови приписам ст. 283 КУпАП, відсутності зазначених у оскаржуваній постанові обставин. Апелянт звертає увагу в апеляційній скарзі на те, що під час розгляду відомостей та матеріалів інформаційного файлу створеного системою за допомогою технічних засобів, службовою особою відповідача невірно визначено вид транспортний засобу позивача, а саме напівпричепа, який є , який є спеціалізованим трьохвісним контейнеровозом, у зв`язку із чим до такого транспортного засобу слід застосовувати нормативний параметр в 44 тони, а не 40 тон. 
Від відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін мотивуючи тим, зокрема, що наданими до матеріалів справи доказами підтверджено вчинення адміністративного правопорушення за яке було винесено оскаржувану постанову. Відповідач звертає увагу, що перевищення загальної маси транспортного засобу не є предметом даного спору, адже оскаржуваною постановою встановлено перевищення навантаження на строєні осі. Інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, міститься не лише в оскаржуваній постанові, а й підтверджується інформаційними файлами та даними фотофіксації. Інформація щодо зважування міститься в інформаційній карті габаритно-вагового контролю, яка безпосередньо формується автоматичним пунктом. Оскаржувана постанова, на думку відповідача відповідає вимогам закону, винесена обґрунтовано та законно, підстави для її скасування відсутні, що вірно встановив суд першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.06.2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М., винесено постанову серії АА № 00009910 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн.
За змістом оскаржуваної постанови 13.05.2023 року о 1712 годині за адресою: Н-11. км 76+702, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 12, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,4 % (1,344 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 тонна та відстанню між осями 1,3 м або менше, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Не погоджуючись з прийнятою постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та зібрані у справі матеріали, вважав доведеним наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, зауважив також, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. 
За вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення від 15.06.2023 року серії АА № 00009910 відповідає вимогам чинного законодавства, підстави для задоволення позову відсутні.
У відповідності до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у порядку письмового провадження. Сторонами не висловлено заперечень проти розгляду справи в порядку письмового провадження.
В силу ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом встановлено допущення відповідальною особою рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22,5 Правил дорожнього руху України.
Так, згідно змісту оскаржуваної постанови серії АА №00009910 було зафіксовано, що 13.05.2023 року о 17 год. 12хв. за адресою Н-11, км76+702, Дніпропетровська область зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH12, днз НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України; навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6.4% (1,344тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше , відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Пунктом 22.5 ПДР України передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема, фактичної маси для двовісних автомобілів для автомобільних доріг державного значення 18 тон, при навантаженні на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 тонна.
Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
При цьому згідно примітки до вказаної вище норми, підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Апеляційний суд також враховує, що згідно приписів ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема ч.2 ст. 132-1 КупАП, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб.
Як свідчать матеріали справи, позивач є власником транспортного засобу VOLVO FH 12, д.н.з. НОМЕР_1 та причепа TRAILOR S32, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , тому саме він є відповідальною особою у розумінні ч. 2ст. 132-1 КУпАП.
Надаючи оцінку доводам скаржника, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Із змісту ст.283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови, надалі Порядок №1174).
Як визначено п.п. 7, 12-15, 17 Порядку №1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
Автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема, вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей), тощо.
Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.
Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 “Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку”, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - уповноважена посадова особа) відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі встановлює Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021р. (чинна на час виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція №512).
Згідно Додатку 1 до Інструкції №512, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має містити в тому числі наступну інформацію: марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ..., виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.
Колегія суддів оцінює критично посилання апелянта на невірне визначення відповідачем виду транспортного засобу позивача та помилковість висновку про перевищення загальної маси транспортного засобу, позаяк оскаржуваною постановою встановлення перевищення не загальної маси ТЗ, а саме перевищення навантаження на строєні осі на 6.4% (1.344 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3м або менше.
Згідно змісту оскаржуваної постанови, вона містить необхідну інформацію про транспортний засіб, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри ТЗ на даній ділянці автомобільної дороги. У змісті постанови зазначено наступні фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3710 мм, 2-3: 5850 мм, 3-4: 1300 мм; 4-5: 1300 мм; навантаження на вісь 1 - 6950 кг, 2 - 10700 кг, 3 - 8850 кг, 4 - 9000 кг; 5 - 8750 кг; загальна маса - 44250 кг., висота - 3.975 м.; ширина - 2.604 м.; довжина - 14.261 м.
Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - навантаження на строєні вісі - 22344 кг.
За даними відповідача, розрахунок перевищення за оскаржуваною постановою виглядає наступним чином:
*% перевищення = ((26600кг - 21000кг - 16%*26600кг)/21000кг)* 100%= =((5600 кг- 4256 кг)/21000 кг)* 100%= (1344 кг/21000кг)* 100% =6,4 %.
Таким чином встановлено перенавантаження в 1344 кг, що становить 6,4%.
Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що остання містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації. 
У підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем до матеріалів справи надано матеріали системи автоматичної фіксації зважування.
Отже, інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, міститься не лише в постанові, але й підтверджується інформаційними файлами та даними фотофіксації, що в свою чергу спростовує доводи скаржника у частині відсутності доказів на підтвердження вчинення відповідного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Колегія судів також приймає до уваги викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача про те, що інформація щодо зважування міститься в інформаційній карті габаритно-вагового контролю, яка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення.
В інформаційній карті габаритно-вагового контролю відображено дані про кількість осей транспортного засобу, відстань між осями, навантаження на кожну вісь, висоту, довжину, ширину транспортного засобу, перевищення габаритів, перевищення ваги, температуру повітря, повну масу, шинність, клас транспортного засобу, загальну масу транспортного засобу тощо.
Також, в матеріалах справи наявні докази справності та придатності до експлуатації приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 78, WAGA- WIM35, зав. № 16, автомобільна дорога Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, а саме: сертифікати відповідності № UA.TR.il 3- 0619/11F- 22, 0695/11F-22, сертифікати перевірки типу № UA.TR.113-0619-21, UA.TR.113- 0695-21 щодо технічного засобу: «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі», копія яких надана першої інстанції.
За вказаного, матеріалами справи підтверджено порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху відповідальною особою, яким є позивач, як власник транспортного засобу VOLVO FH12, днз НОМЕР_1 та причепа TRAILOR S32, д.н.з. НОМЕР_2 .
Отже, дослідивши доводи сторін та наявні у справі документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М. було дотримано вимог закону щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови, сама постанова про адміністративне правопорушення від 15.06.2023 року серії АА № 00009910 відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції таким, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Загалом доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 
Керуючись ст. ст. 241-243, 245, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 серпня 2023 року у справі №493/1231/23 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	О.О. Димерлій    А.В. Крусян