ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 жовтня 2023 року           справа №200/19267/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В. , секретаря судового засідання Азарової К.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Додух О.О.,  представника відповідача Тичинін Я.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 р. у справі № 200/19267/21 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про  визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                          УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної прокуратури  (далі – відповідач, прокуратура), в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати висновок щодо результатів оцінювання якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 за 2021 рік;
-визнати протиправним та скасувати рішення керівника Донецької обласної прокуратури, а саме: наказ № 2805-к від 22.11.2021 року “Про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області за 2021 рік” в частині затвердження висновку по ОСОБА_1 ”;
-зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру провести оцінку якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 та затвердити висновок з урахуванням встановлених обставин судовим рішенням.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року позов задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував висновок щодо результатів оцінювання якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 за 2021 рік; визнав протиправним та скасував рішення керівника Донецької обласної прокуратури, а саме: наказ № 2805-к від 22.11.2021 року “Про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області за 2021 рік” в частині затвердження висновку по ОСОБА_1 ”; зобов`язав Донецьку обласну прокуратуру провести оцінку якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 та затвердити висновок з урахуванням встановлених обставин судовим рішенням; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Донецької обласної прокуратури (ЄДРПОУ 25707002, м. Маріуполь, в. Університетська, б. 6)  судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1846 (тисяча вісімсот сорок шість) грн.
Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 12.07.2021 відбулась оперативна нарада у заступника Генерального прокурора, на якій обговорювались результати перевірки стану організації та роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецькій обласній прокуратурі. На нараді прийнято рішення, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві прорахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, усунення яких вимагає невідкладних додаткових заходів. Також визнано слабкою особисту роль керівництва обласної прокуратури у підвищенні ефективності виконання покладених на прокуратуру функції.
За результатом наради заступник Генерального прокурора ОСОБА_2 звернувся до кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів щодо неналежного виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.
Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів ухвалено рішення від 30.08.2021 № 171дп-21, яким встановлено наявність підстав для звільнення керівника Донецької обласної прокуратури з адміністративної посади відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII “Про прокуратуру” (далі - Закон № 1697-VII).
Наказом Генерального прокурора Білоусова Є.О. від 31.08.2021 № 280к ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Донецької обласної прокуратури у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.
На підтвердження вказаних обставин суду надано: протокол оперативної наради у Генерального прокурора від 25.06.2021 №8; доповідну записку про результати перевірки стану організації роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецькій обласні прокуратурі; протокол оперативної наради у заступника Генерального прокурора від 12.07.2021; звернення заступника Генерального прокурора до кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів; рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 30.08.2021 № 171дп-21, яким підтверджено неналежне виконання ОСОБА_1 обов`язків на адміністративній посаді; наказ Генерального прокурора від 31.08.2021 № 280к про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Донецької обласної прокуратури.
Таким чином, відповідачем надано об`єктивні докази неналежного виконання позивачем обов`язків на адміністративній посаді та підстави «негативної» оцінки його роботи.
Судом не враховано, що за ст. 11 Закону № 1697-VII саме керівник обласної прокуратури одноособово відповідає за організацію діяльності обласної прокуратури. 
Тобто, у першу чергу «керівництвом» є саме ОСОБА_1 і недоліки та прорахунки в організації роботи належать до його сфери відповідальності. Той факт, що заступники керівника отримали «позитивну» оцінку не свідчить про протиправність оцінки ОСОБА_1 . Законність їх оцінки не була предметом судового розгляду та не впливає на оцінювання ОСОБА_1 .
Іншим доказам, зокрема, протоколам оперативної наради у Генерального прокурора від 25.06.2021 № 8 та оперативної наради у заступника Генерального прокурора від 12.07.2021, зверненню заступника Генерального прокурора до кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, рішенню кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 30.08.2021 № 171дп-21, наказу Генерального прокурора від 31.08.2021 № 280к про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Донецької обласної прокуратури, судом першої інстанції оцінки взагалі не надано.
Рішенням кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 30.08.2021 № 171дп-21 підтверджено неналежне виконання ОСОБА_1 обов`язків на адміністративній посаді.
Наказом Генерального прокурора від 31.08.2021 № 280к ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Донецької обласної прокуратури через неналежне виконання обов`язків на адміністративній посаді.
Наведені докази спростовують твердження суду про те, що до позивача не застосовувалося стягнень за результатом його роботи на посаді керівника.
Отже, на думку скаржника, висновок суду про те, що матеріали справи не містять рішень про накладання дисциплінарних стягнень на позивача, за результатами його роботи в якості керівника прокуратури за спірний період, не відповідає дослідженим доказам.
Під час оцінювання ОСОБА_1 його безпосередній керівник ОСОБА_3 погодив звіт, але не використав право на виставлення оцінки. У зв`язку з цим, таку оцінку виставлено керівником вищого рівня ОСОБА_4 під час затвердження звіту. Таким чином, вимог Тимчасового положення щодо порядку оцінювання не порушено. ОСОБА_3 міг як поставити оцінку, так і не поставити її.
Скаржник посилається  на втручання судом у дискреційні повноваження керівника органу прокуратури,  оскільки за приписами Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503 (далі – Тимчасове положення № 503) та Закону № 1697-VII, оцінка керівника ґрунтується на його внутрішньому переконанні та відноситься до його дискреційних повноважень. Визначення належності або неналежності виконання прокурором своїх повноважень, рівня якості результатів його роботи перебуває у площині дискреційних повноважень керівника.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 з 03.12.2020 був призначений на посаду керівника Донецької обласної прокуратури строком на 5 років.
З 01.09.2021 позивач переведений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури.
10.11.2021 позивачем було надано звіт про оцінку якості його роботи на посаді, який містить показники роботи за 2021 рік, а саме: кількість виданих наказів з кадрових питань, кількість розглянутих запитів, інформування суспільства про роботу прокуратури тощо.
Наказом № 2805-к від 22.11.2021 зокрема затверджено висновок щодо оцінювання якості роботи ОСОБА_1 на підставі поданого ним звіту. Оцінка – “незадовільно”.
Відповідно Листа начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури від 17.12.2021 № 09/2-830вн -21 О. Денисова (який є безпосереднім керівником позивача), рапорт щодо необґрунтованої оцінки якості роботи було розглянуто. Зазначено, що під час вивчення вказаного звіту керівником враховано той факт, що  позивача лише 25.10.2021 року призначено на посаду прокурора відділу, тобто роботу, визначену в звіті, позивачем виконано на іншій посаді. Таким чином, на момент надходження звіту, безпосередній керівник не мав можливості оцінити роботу позивача саме на посаді прокурора відділу, у зв`язку з незначним терміном перебування на посаді та незначним обсягом виконаної роботи. Враховуючи неврегульованість умов оцінювання прокурора в такий ситуації та п. 2.3 Тимчасового положення № 503 безпосереднім керівником погоджено звіт у частині обсягу виконаної роботи, але без здійснення запису про оцінку роботи позивача.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом  №1697-VII.
Статтею 4 Закону 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 7 вказаного Закону № 1697-VII, систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 9 статті 39 Закону №1697, Адміністративними посадами в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах (крім посад, зазначених у частині третій цієї статті) є посади:  1) Генерального прокурора; 2) першого заступника Генерального прокурора; 3) заступника Генерального прокурора; 4) керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 5) заступника керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6) керівника обласної прокуратури; 7) першого заступника керівника обласної прокуратури; 8) заступника керівника обласної прокуратури; 9) керівника підрозділу обласної прокуратури; 10) заступника керівника підрозділу обласної прокуратури; 11) керівника окружної прокуратури; 12) першого заступника керівника окружної прокуратури; 13) заступника керівника окружної прокуратури; 14) керівника підрозділу окружної прокуратури; 15) заступника керівника підрозділу окружної прокуратури.
Перебування прокурора на адміністративній посаді у прокуратурі не звільняє його від здійснення повноважень прокурора відповідної прокуратури, передбачених цим Законом.
Статтею 12 Закону № 1697-VII передбачено, що перелік та територіальна юрисдикція окружних прокуратур визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.
Окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.
Повноваження керівника окружної прокуратури визначені статтею 13 Закону № 1697-VII, згідно з якою, керівник окружної прокуратури: представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями; організовує діяльність окружної прокуратури; у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у окружній прокуратурі; забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів окружної прокуратури; призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом; контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства, інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;     виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.
Керівник окружної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.
За п. 7-2 ч.1 ст. 9 Закону, Генеральний прокурор затверджує положення про систему індивідуального оцінювання якості роботи прокурорів та систему оцінювання якості роботи прокурорів.
Наказом Генерального прокурора від 30.10.2020р. №503 затверджено “Тимчасове положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів”, згідно пунктів 1.1, розділу 1 якого, останнє визначає порядок оцінювання якості роботи прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних, спеціалізованих (на правах обласних та окружних) прокуратур, а також підстави і порядок їх преміювання за результатами такого оцінювання.
Згідно п. 2.1, 2.2 Тимчасового положення № 503, оцінювання якості роботи прокурорів за календарний рік проводиться у листопаді - грудні. Під час оцінки якості роботи прокурорів ураховується: 1) ефективність виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади; 2) кількість та якість виконаних прокурором завдань, визначених положенням про самостійний структурний підрозділ, наказами та іншими організаційно-розпорядчими документами про розподіл обов`язків між прокурорами у відповідному органі прокуратури (структурному підрозділі); 3) кількість та якість виконання прокурором інших завдань і доручень керівництва; 4) дотримання правил внутрішнього службового розпорядку.
За приписами пункту 2.3 розділу 2 Тимчасового положення, оцінювання якості роботи прокурорів оформлюється у вигляді звіту (згідно з додатком), що складається прокурором, який підлягає оцінюванню, і погоджується його безпосереднім керівником.
Безпосереднім керівником є: 1) для керівників самостійних структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора, а також першого заступника і заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - Генеральний прокурор, перші заступники та заступники Генерального прокурора відповідно до розподілу обов`язків; 2) для заступників керівників самостійних структурних підрозділів, керівників та заступників керівників структурних підрозділів у складі департаментів або управлінь Офісу Генерального прокурора - керівник самостійного структурного підрозділу; 3) для прокурорів Офісу Генерального прокурора - керівник відділу, у якому прокурор обіймає посаду;4) для керівника обласної прокуратури - Генеральний прокурор; 5) для першого заступника і заступників керівника обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури; 6) для керівників самостійних структурних підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури, його перший заступник чи заступники відповідно до розподілу обов`язків; 7) для заступників керівників самостійних структурних підрозділів, керівників та заступників керівників структурних підрозділів у складі управлінь обласних прокуратур - керівник самостійного структурного підрозділу; 8) для прокурорів обласних прокуратур - керівник відділу, у якому прокурор обіймає посаду, або керівник обласної прокуратури, його перший заступник чи заступники відповідно до розподілу обов`язків (у разі безпосереднього підпорядкування прокурора керівництву обласної прокуратури); 9) для керівників окружних прокуратур та їх заступників - керівник обласної прокуратури; 10) для керівників відділів окружних прокуратур та їх заступників - керівник окружної прокуратури; 11) для прокурорів окружних прокуратур - керівник відділу окружної прокуратури, керівник окружної прокуратури (у разі відсутності відділів в окружній прокуратурі).
Відповідні звіти затверджуються керівниками вищого рівня (керівником самостійного структурного підрозділу, керівником органу прокуратури, першими заступниками та заступниками Генерального прокурора, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури).
За результатами оцінювання якості роботи прокурора безпосереднім керівником може бути виставлено позитивну, задовільну або негативну оцінку (пункт 2.4 розділу 2 Положення).
Звіти про оцінювання якості роботи прокурорів за відповідний рік надаються до кадрового підрозділу для підготовки наказу про затвердження висновків щодо оцінювання якості роботи прокурорів (пункт 2.7 розділу 2 Положення).
Додаток до наказу Генерального прокурора від 30.10.2020р. № 503 “Про затвердження Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів” містить встановлену форму вищевказаного звіту.
Так, зокрема, зазначений звіт повинен бути підписаний особисто прокурором, який його склав з зазначенням найменування посади такого прокурора, його ініціалів, прізвища та дати такого затвердження. Затверджується такий звіт особистим підписом безпосереднього керівника прокурора, що склав такий звіт та особистим підписом керівника вищого рівня, з зазначенням найменування посади такого безпосереднього керівника та керівника вищого рівня, їхніх ініціалів, прізвища та дати такого затвердження.
У разі якщо прокурор упродовж календарного року обіймав посади в інших структурних підрозділах Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах, оцінювання проводиться з урахуванням виконуваних обов`язків на відповідних посадах (п. 2.5).
Позивач з 02.12.2020 працював на посаді керівника Донецької обласної прокуратури, з 25.10.2021 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури. 
Звіт про оцінку діяльності позивачем подано 10.11.2021. 
Тобто, з урахуванням п. 2.5 Тимчасового положення, оцінювання повинно проходити з урахуванням виконуваних обов`язків на двох посадах: керівника Донецької обласної прокуратури та прокурора відділу.
Як підтверджено матеріалами справи, позивачем у відповідності до вимог вказаного вище Положення було складено, підписано та подано на погодження безпосередньому керівнику звіт про оцінку якості роботи прокурора за 2021 рік як прокурора відділу, а саме: кількість виданих наказів з кадрових питань, кількість розглянутих запитів, інформування суспільства про роботу прокуратури тощо.
У звіті не заповнені графи щодо найменування посад безпосереднього керівника та керівника вищого рівня .
У графі “Підсумкова оцінка безпосереднім керівником (позитивно, задовільно, негативно)” лише у першому пункті міститься оцінка “негативно”, у інших пунктах відсутня будь-яка підсумкова оцінка.
З листа ОСОБА_5 від 17.12.2021 року № 09/2-830вн-2, який є безпосереднім керівником позивача, вбачається, що останній не оцінив роботу ОСОБА_1 у зв`язку з незначним терміном перебування на посаді, що підпорядкована. Письмових роз`яснень Офісу Генерального прокурора з приводу даного спірного моменту матеріали справи не містять.
Наказом № 2805-к від 22.11.2021 зокрема затверджено висновок щодо оцінювання якості роботи ОСОБА_1 , як прокурора відділу, на підставі поданого ним звіту. Оцінка – “незадовільно”.
Як встановлено судом, негативна оцінка позивачу  була виставлена на підставі довідки  за результатами  проведеної з 05.07.2021 року по 12.07.2021 року перевірки Донецької обласної прокуратури, відповідно до висновків якої було встановлено, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві обрахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, розв`язання яких вимагає вжиття невідкладних додаткових заходів. Недостатня особиста роль керівництва обласної прокуратури у підвищенні ефективності і виконанні покладених на прокуратури функцій. 
Проте у вказаній довідці не зазначено про прорахунки та недоліки у роботі    ОСОБА_1 , як керівника прокуратури Донецької області, та діяльності позивача прокурора відділу щодо якої і подано звіт.
Матеріали даної справи не містять рішень про накладання дисциплінарних стягнень на позивача, за результатами його  роботи в якості прокурора відділу.
Також, посилання скаржника на наявність інших доказів які підтверджують застосовувалося стягнень за результатом його роботи на посаді керівника, суд не приймає, оскільки звіт подавався щодо оцінки якості роботи прокурора за 2021 рік як прокурора відділу та позивачем видавався наказ з негативною оцінкою діяльності позивача саме як прокурора відділу, а не за результатами робот на адміністративній посаді керівника. При цьому, як встановлено судом у порушення п. 2.5 Тимчасового порядку № 508, спірний наказ прийнятий лише за результатами оцінювання за період роботи позивача на адміністративній  посаді керівника Донецької обласної прокуратури.
Як зазначалось, під час оцінювання ОСОБА_1 його безпосередній керівник ОСОБА_3 затвердив звіт, але не використав право на виставлення оцінки, у зв`язку з чим таку оцінку виставлено керівником вищого рівня ОСОБА_4 під час затвердження звіту, що підтверджується відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу. 
Суд зазначає, що Тимчасове положення № 508 визначає, що саме безпосередній керівник зобов`язаний здійснити оцінювання та погодження звіту. При цьому,  дискреційний характер вказаних положень полягає в праві безпосереднього керівника обрати вид оцінки (позитивна, задовільна або негативна), а не в праві вибору виставляти таку оцінку чи ні. 
Ні наказ про затвердження висновку, ні висновок, щодо оцінювання якості роботи позивача, не мають обґрунтування причин (підстав) для їх прийняття та виставлення зазначеної в цих документах оцінки роботи позивача за календарний рік. 
Отже, оцінка керівником вищого рівня, не містить жодного обґрунтування, а також  результатів оцінювання за критеріями, наведеними у п.2.2 Положення. 
У постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 480/4987/19 Верховний Суд сформулював правову позицію, яка полягає у тому, що допущення учасниками процедури оцінювання порушень, які можуть полягати у застосуванні формального підходу до визначення завдань, порушенні встановлених термінів проведення оцінювання, неналежному заповненні форм, виставленні балів та оцінок, що не відповідають встановленим критеріям, та затвердженні висновку, який містить таку оцінку, є підставою для скасування висновку щодо результатів службової діяльності державного службовця у встановленому порядку.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо затвердженої оцінки, а тому судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано спірний наказ та зобов`язано відповідача провести оцінку якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури Білоусова Євгена Олександровича та затвердити.
Відповідно до ст.8 Конституції України ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, суд під час вирішення справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Складовими частинами принципу верховенства права згідно з Доповіддю Європейської комісії “За демократію через право” (Венеційська комісія) від 4 квітня 2011 року (доповідь) є зокрема юридична визначеність, заборона свавілля, дискримінації та рівність перед законом.
Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, посадовій особі, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції.
Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.
Посадові особи, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язані передусім правильно оцінювати обставини у кожному конкретному випадку, і не допускати при цьому зловживання владою. В основі мотивації такого вибору має бути законність, обґрунтованість, доцільність, справедливість прийнятого рішення.
Так суд зазначає, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає втручання судом першої інстанції, у межах спірних правовідносин, у дискреційні повноваження керівника органу прокуратури. 
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 р. у справі № 200/19267/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений та підписаний 18 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                     А.А. Блохін

                                                                                                            І.В. Геращенко