ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року 
м. Київ

справа №140/4432/22
адміністративне провадження № К/990/21215/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Білак М.В.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 140/4432/22
за позовом громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови
за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Шевчук С.М., суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. Громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яценко Євген Олександрович (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.12.2021 № 327030.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач указував, що оскаржувана постанова, якою накладено на позивача штраф у сумі 34 000,00 грн за порушення абзацу 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині не зазначення у CMR (міжнародна автомобільна накладна, яка є товарно-транспортною накладною) автомобільного перевізника, є безпідставною, оскільки водій транспортного засобу під час перевірки пред`являв для огляду всі документи, визначені у статті 53 цього Закону. Позивач звертає увагу на те, що транспортний засіб SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив перетин кордону та митне оформлення у митному переході «Польща-Україна», про що міститься відмітка на дозволі та на документі на вантаж. Даний факт підтверджує, що всі документи водій мав та надав для ознайомлення працівникам Укртрансбезпеки, оскільки без них не зміг би перетнути кордон.
Установлені судами фактичні обставини справи
3. Посадовими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 13.12.2021 по 19.12.2021 та на підставі направлення від 10.12.2021 № 013422 проводилася рейдова перевірка транспортних засобів, у ході якої 19.12.2021 о 20 год 50 хв на 488 км автодороги М-07 «Київ-Ягодин» був перевірений транспортний засіб марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить іноземному перевізнику ОСОБА_1.
4. Під час перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.12.2021 № 312693, яким зафіксовано порушення вимог статей 39, 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ), а саме під час здійснення міжнародних перевезень вантажу по маршруту «Норвегія - Україна» відсутні документи на вантаж, оскільки в CMR не зазначено автомобільного перевізника.
5. На підставі вказаного акта перевірки головний спеціаліст Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Нікітченко М.М. виніс постанову від 19.12.2021 № 327030 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на підставі абзацу 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ до ОСОБА_1 застосував адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, а саме відсутні документи на вантаж, оскільки в CMR не зазначено автомобільного перевізника.
6. Судами також установлено, що при проходженні 19.12.2021 митного контролю на українсько - польському кордоні здійснено пропуск на митну територію України товару, який переміщувався транспортним засобом SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 по митній ВМД №UA100000/2021/998295 від 17.12.2021, у водія ОСОБА_2 були наявні:
6.1. міжнародна ТТН (СМR) від 17.12.2021;
6.2. рахунок фактура (інвойс) від 17.12.2021;
6.3. санітарний та ветеринарний сертифікат на рибу та рибопродукти, що експортуються в Україну № 211002646016 від 17.12.2021;
6.4. дозвіл АН №599364 на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного засобу у міжнародному автомобільному сполученні, дійсний до 31.01.2022.
7. Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
8. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у справі № 140/4432/22 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
9. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що документ на вантаж, на підставі якого виконуються міжнародні перевезення (стаття 53 Закону № 2344-ІІІ) повинен відповідати вимогам Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.
9.1. Однак, як зазначив суд цієї інстанції, в порушення вимог частини першої статті 6 вказаної Конвенції у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) від 17.12.2021 у графі 15 «Перевізник» зазначено лише: вантажівка: GDA 58892/LCH44L2, замість імені та адреси перевізника.
9.2. Відтак, за висновком суду цієї інстанції, посадовою особою Укртрансбезпеки правильно встановлено порушення позивачем вимог статті 53 Закону № 2344-ІІІ, а саме відсутність документів на вантаж, оскільки CMR від 17.12.2021 складена з порушенням вимог законодавства.
10. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 апеляційну скаргу громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 задоволено, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у справі № 140/4432/22 скасовано. Ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 : визнано протиправною та скасовано постанову Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування до громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративно-господарського штрафу від 19.12.2021 № 327030.
11. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив із того, що частина п`ята статті 53 Закону № 2344-ІІІ визначає, перелік документів, які повинен мати нерезидент України при виконанні міжнародних перевезень вантажів. При цьому, вказана норма Закону не встановлює жодних вимог з приводу обов`язкових реквізитів таких документів. Також вказана норма Закону не містить жодних застережень з приводу того, що відсутність певного обов`язкового реквізиту у документі призводить до такого правового наслідку, як його недійсність.
11.1. Так, СМR від 17.12.2021 містить інформацію про господарську операцію з міжнародного перевезення вантажу, а зокрема: відправник, отримувач, тип товару, пакування та кількість, дати прийому та місця розвантаження товару. У рядку № 15 обумовленої СМR, що має найменування «Перевізник» містяться ідентифікаційні дані вантажівки та напівпричепа, за допомогою яких здійснюється вантажне міжнародне перевезення. При цьому, водієм ОСОБА_2 надано до перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , за даними якого відповідач установив приналежність вказаного транспортного засобу іноземному перевізнику ОСОБА_1 та його місцезнаходження.
11.2. Відтак, за висновком суду апеляційної інстанції, відсутність у СМR відомостей щодо приналежності транспортного засобу, SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 певному суб`єкту, яким здійснюється перевезення вантажу, не було перешкодою для ідентифікації самого перевізника, позаяк СМR містила реквізити з приводу транспортного засобу яким забезпечується перевезення вантажу, а надане відповідачу свідоцтво № НОМЕР_2 надавало можливість посадовим особам відповідача ідентифікувати приналежність вказаного засобу певному суб`єкту господарювання.
11.3. Судом цієї інстанції також враховано, що при проходженні 19.12.2021 митного контролю на українсько - польському кордоні здійснено пропуск на митну територію України товару, який переміщувався транспортним засобом SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 по митній ВМД №UA100000/2021/998295 від 17.12.2021 на підставі, зокрема, і СМR від 17.12.2021.
11.4. Крім того, як зауважив суд цієї інстанції, приписи абзацу шостого частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ не покладають відповідальності на перевізників за порушення порядку заповнення міжнародних товаро-транспортних накладних.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
12. Не погодившись із рішеннями суду апеляційної інстанції Укртрансбезпека звернулася до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі № 140/4432/22 скасувати, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
13. Ця касаційна скарга подана з підстав, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, в обґрунтування якої зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 53, абзацу 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.
13.1. Так, скаржник зазначає, що відповідно до статті 53 Закону № 2344-ІІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати, зокрема документи на вантаж - у випадку міжнародного перевезення вантажу, що й має місце в даних спірних правовідносинах, документом на вантаж є СМК, вимоги до оформлення якої встановлені Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.
13.2. Відповідач підкреслює, що вимоги до обов`язкових реквізитів вантажної накладної передбачені частиною першої статті 6 Конвенції, а саме в ній має бути вказано, зокрема ім`я та адреса перевізника
13.3. Наголошує, що документ на вантаж, на підставі якого виконуються міжнародні перевезення (статті 53 Закону № 2344-ІІІ) повинен відповідати вимогам Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів інформація щодо автомобільного перевізника (не тільки найменування, а й місцезнаходження) є обов`язковими складовими такого документу.
13.4. Касатор уважає, що відсутність імені та адреси перевізника, як обов`язкового реквізиту, позбавляє такий документ статусу документу на вантаж. 
13.5. Таким чином, на переконання касатора, судом апеляційної інстанцій при вирішенні спірних правовідносин допущено неправильне тлумачення норм матеріального права, у тому числі неправильно застосовано положення статей 53, 60 Закону № 2344-ІІІ, а також не взято до уваги положення статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.
14. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2023 відкрите касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
14.1. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.12.2023 № 2016/0/78-23, (у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 03.08.2023 № 770/0/15-23 про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», наказом Голови Верховного Суду від 03.08.2023 № 2457-к про відрахування судді ОСОБА_4 зі штату Верховного Суду, що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг), визначено для розгляду цієї справи колегію суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Єресько Л.О. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Соколов В.М., Білак М.В. 
15. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 13.12.2023 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до частини першої статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
16. Від представника позивача - адвоката Яценка Євгена Олександровича надійшов до Суду відзив на касаційну скаргу, у якому сторона позивача заперечує проти доводів останньої та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
16.1. У цьому відзиві вказується, що стаття 53 Закону № 2344-ІІІ, недотримання вимог якої є підставою застосування відповідальності передбаченої абзацом 6 частини першої статті 60 цього Закону, по-перше, не встановлює для нерезидента-перевізника обов`язку дотримання норм статей 6, 8 Конвенції в частині оформлення товарної накладної CMR; по-друге, не містить положення про обов`язок зазначення у СМR автомобільного перевізника.
16.2. При цьому, під час перевірки водієм було надано уповноваженим особам відповідача повний пакет документів необхідний для здійснення міжнародного вантажоперевезення, в тому числі й документи на вантаж.
16.3. Як вказує сторона позивача, наявність необхідно пакету документів у позивача для перевезення вантажу підтверджено, зокрема листом Волинської митниці Держмитслужби №7.3-28-08/3017/37 від 21.02.2022, до якого додано копії наявних в справах митного органу документів, на підставі яких 19.12.2021 було здійснено пропуск на митну територію України товару, що переміщувався транспортним засобом SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 по митній ВМД №UA100000/2021/998295 від 17.12.2021.
16.4. При цьому, СМR дає змогу встановити беззаперечну причетність перевізника до вантажу (ТЗ SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 ), оскільки свідчить про здійснення його перевезення саме за допомогою тягача та причепа, що належать на праві власності та офіційно зареєстровані за позивачем (свідоцтва про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ).
16.5. З рештою, позивач акцентує увагу на тому, що із сукупності наданих водієм під час перевірки документів уповноважені працівники відповідача безперешкодно встановили особу перевізника (ОСОБА_1) відповідно до даних СМR.
Позиція Верховного Суду
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
17. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Водночас згідно із частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
18. Частиною третьою статті 341 КАС України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
19. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної інстанції за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
20. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрите з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
21. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням Укртрансбезпекою оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме статей 39, 53: під час здійснення міжнародних перевезень вантажу відсутні документи на вантаж, оскільки в CMR не зазначено автомобільного перевізника.
22. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон № 2344-III).
23. Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
24. В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.
25. Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
26. Згідно з частинами сімнадцятої-двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
27. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
28. Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
29. Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
30. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Порядок № 1567).
31. За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
32. Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також - Європейська угода); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
33. Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (стаття 53 цього Закону).
34. Так, частиною п`ятою статті 53 Закону № 2344-III встановлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати:
дозвіл України;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
документи на вантаж.
35. Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 № 1955-IV перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, в тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
36. У 2006 році Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі - Конвенція), яка застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.
37. Статтею 4 Конвенції визначено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.
38. За приписами статті 5 Конвенції вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника. Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником (стаття 9 Конвенції)
39. Отже, за змістом Конвенції, міжнародна автомобільна накладна (CMR) є формою договору перевезення, сторони за якою є її підписанти - відправник і перевізник.
40. Частиною першою статті 6 цієї Конвенції визначено перелік відомостей, що має містити вантажна накладна, зокрема дані щодо ім`я та адреси перевізника.
41. Своєю чергою абзацом шостим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
42. Згідно із пунктом 25 Порядку № 1567 у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.
43. Спірним питанням у межах цих правовідносин є відповідність документів на підставі яких нерезидентом України виконувалося міжнародне перевезення вантажу вимогам, визначеним статтею 53 Закону № 2344-ІІІ у контексті належного встановлення посадовими особами Укртрансбезпеки під час перевірки транспортного засобу особи - автомобільного перевізника.
44. У аспекті порушеного питання колегія суддів зазначає, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
45. При цьому, основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
46. Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.
47. Такий підхід забезпечить, зокрема дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
48. У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).
49. Як вище вказувалося перелік документів, які повинні мати нерезиденти України при виконанні міжнародних перевезень вантажів визначений частиною п`ятою статті 53 Закону № 2344-III, одним із яких є документ на вантаж - міжнародна автомобільна накладна (CMR), вимоги щодо оформлення якої визначені Конвенцією.
50. Із обсягу встановлених судами обставин цієї справи слідує, що посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку, зокрема, транспортного засобу марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить іноземному перевізнику ОСОБА_1 під час перевірки якого зафіксовано порушення вимог статей 39, 53 Закону № 2344-ІІІ, а саме під час здійснення міжнародних перевезень вантажу відсутні документи на вантаж, оскільки в CMR не зазначено автомобільного перевізника.
51. На підставі акта перевірки від 19.12.2021 № 312693 винисено постанову від 19.12.2021 № 327030, якою на підставі абзацу 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону.
52. Так, судами попередніх інстанцій установлено, що СМR від 17.12.2021 містить інформацію про господарську операцію з міжнародного перевезення вантажу, а зокрема: відправник, отримувач, тип товару, пакування та кількість, дати прийому та місця розвантаження товару, однак у рядку № 15 обумовленої СМR, що має найменування «Перевізник» містяться ідентифікаційні дані вантажівки та напівпричепа, за допомогою яких здійснюється вантажне міжнародне перевезення.
53. Водночас матеріалами справи підтверджується, що у водія ОСОБА_2 як при проходженні 19.12.2021 митного контролю на українсько - польському кордоні так і під час перевірки контролюючим органом, окрім вказаної СМR, був наявний наступний пакет документів: рахунок фактура (інвойс) від 17.12.2021; санітарний та ветеринарний сертифікат на рибу та рибопродукти, що експортуються в Україну №211002646016 від 17.12.2021; дозвіл АН №599364 на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного засобу у міжнародному автомобільному сполученні, дійсний до 31.01.2022. 
54. Також, із акту перевірки слідує, що водієм ОСОБА_2 надано до перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , за даними якого відповідач установив приналежність вказаного транспортного засобу іноземному перевізнику ОСОБА_1 та його місцезнаходження.
55. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що із обсягу наданих водієм під час перевірки ТЗ SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 документів, посадові особи відповідача мали можливість ідентифікувати особу перевізника, і відсутність у СМR відомостей щодо приналежності транспортного засобу, SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 певному суб`єкту, яким здійснюється перевезення вантажу не було перешкодою для його ідентифікації.
56. Крім того, необхідно зазначити, що одним із документів відповідно до частини п`ятої статті 53 Закону № 2344-III, який повинен мати нерезидент України при виконанні міжнародних перевезень вантажів є дозвіл України - дозвіл на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу в міжнародному автомобільному сполученні, виданий уповноваженим органом України, який також містить дані щодо особи перевізника.
57. Таким чином, із обсягу встановлених судами обставин слідує, що під час здійснення перевірки дотримання нерезидентом України вимог статті 53 Закону № 2344-III при виконанні міжнародних перевезень вантажів у контролюючого органу була наявна інформація щодо автомобільного перевізника.
58. В цьому контексті необхідно також додати, що вирішуючи спір за обставин надання автомобільним перевізником документів, які контролюючим органом визнані такими, що оформлені з порушенням встановлених законом вимог і тому не взяті до уваги, суди, із дотриманням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, мають встановити повноту та достатність наданих перевізником документів для можливості контролюючого органу здійснити перевірку та скласти об`єктивні висновки за її наслідками. 
59. У постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 440/17062/21 зауважено, що доказування правових підстав для рішення (його правомірності), за приписами частини другої статті 77 КАС України покладено на суб`єкт владних повноважень, який повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
60. Аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні із обставинами цієї справи колегія суддів уважає правильним висновок суду апеляційної інстанції, що положення Закону № 2344-ІІІ не визначають певних вимог за відсутності дотримання яких, визначений у статті 53 вказаного Закону перелік документів є недійсним, а приписи абзацу шостого частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ не покладають відповідальності на перевізників за порушення порядку заповнення міжнародних товаро-транспортних накладних (СМR).
61. Підсумовуючи наведе, Верховний Суд констатує, що висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
62. Доводи та аргументи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і свідчать про незгоду скаржника із наданою правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
63. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
64. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
65. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
66. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
67. З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі № 140/4432/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько  М.В. Білак   В.М. Соколов