ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2023 р.	Справа № 520/7451/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.06.23 по справі № 520/7451/23
          за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар"  
          до        Головного управління ДПС у Харківській області                     
          про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просив суд: 
- визнати протиправними на скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області (філія) як відокремленого підрозділу у складі ДПС України, за підписом заступника начальника Катеринська Л. за №00319810728 від 30.12.2021, яким донараховано податок на прибуток підприємств основного платежу + 459047,00грн., донараховано штрафні          санкції на суму 114761.75 грн., усього 573808,75 грн;
- визнати протиправними на скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області (філія) як відокремленого підрозділу у складі ДПС України, за підписом заступника начальника Катеринська Л. за №00319800728 від 30.12.2021, яким донараховано податок на додану вартість основного платежу + 2514818.00грн., донараховано штрафні санкції на суму 628704.50 грн., усього 3144522.50 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 позов задоволено. 
Визнано протиправними на скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України №00319810728 від 30.12.2021, №00319800728 від 30.12.2021.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" судовий збір у сумі 26840 грн. 00 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" зареєстровано у встановленому законодавством порядку як суб`єкт господарювання.
Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “Тепло-Квар”, результати якої оформлені актом від 23.10.2021 №18871/20-40-07-28-09/34329599.
У висновках акту перевірки зафіксовані наступні порушення:
- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України внаслідок неправомірного визначення показників Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 459047 гри., у тому числі за 9 місяців 2020 року на суму 459047 грн;
- пп. “а” п. 198.1. абзаців першого і другого пп. 198.3 ст. 198. та п.201.1. п. 201.7 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 2514818.41 грн, у тому числі у т.ч. за жовтень 2019 на суму ПДВ 50103.33 грн. за листопад 2019 на суму ПДВ 219.34 грн. за вересень 2020 на суму ПДВ 1314.88 грн.. за жовтень 2020 на суму ПДВ 9848.33 грн.. за листопад 2020 на суму ПДВ 94966.74 грн.. грудень 2020 на суму ПДВ 529959.57 грн.. за січень 2021 на суму ПДВ 123943.04 грн. за лютий 2021 на суму ПДВ 724861.06 грн.. за квітень 2021 на суму ПДВ 979602.12 грн.. що призвело до;
- заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, у розмірі 2514818 грн, у тому числі у т.ч. за квітень 2020 на суму ПДВ 50 323 грн, за вересень 2020 на суму ПДВ 1315 гри. за жовтень 2020 на суму ПДВ 9 848 грн., за листопад 2020 на суму ПДВ 94 570 грн.. за грудень 2020 на суму ПДВ 530 357 грн., січень 2021 на суму ПДВ 122 244 грн., за лютий 2021 на суму ПДВ 717 978 грн.. квітень 2021 року на суму ПДВ 988 184 грн;
На підставі вказаних вище висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові-повідомлення рішення:
- №00319810728 від 30.12.2021 донараховано податок на прибуток підприємств основного платежу +459047.00 грн., донараховано штрафні санкції на суму 114761.75 грн., усього 573808.75 грн;
- №00319800728 від 30.12.2021 донараховано податок на додану вартість основного платежу +2514818.00грн., донараховано штрафні санкції на суму 628704.50грн., усього 3144522.50 грн.
Не погодившись з податковими-повідомленнями рішеннями ГУ ДПС у Харківській області, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Відповідно до пп. 17.1.6. п. 17.1. ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з п. 44.7. ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом 10 робочих днів з дня. наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків мас право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
Відповідно до п. 81.3. ст. 81 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).
Судовим розглядом встановлено, що позивач був позбавлений можливості: приймати участь у документальній виїзній перевірці; бути присутніми при її проведенні; надавати будь-які пояснення по суті встановлених порушень вимог законодавства; надавати пояснення які виникають під час проведення документальної виїзної перевірки; надавати документи стосовно перевірки; надати заперечення на акт перевірки з документами які підлягають врахуванню під час проведення такої перевірки, чим порушені права останнього. 
Згідно з п. 85.7. ст. 85 Податкового кодексу України, отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.
Так, в порушення п. 85.7. ст. 85 Податкового кодексу України контролюючим органом не було складені опис документів які були передані до перевірки, що стало підставою для їх не відображення в акті перевірки. Такий опис переданих документів не було складено.
Крім того, перевірка (в частині нарахування податку на прибуток підприємств) проведене по взаємовідносинам з ТОВ «Лайн Індастрі» про те, перевірка ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» в частині взаємовідносин з вказаним контрагентом проведена працівниками ГУ ДПС у Харківській області, за наслідками перевірки складено акт за №1456/20-40-07-32- 09/34329599 від 05.10.2020.
Відповідно до висновків акту перевірки з боку підприємства ТОВ «ТЕПЛО- КВАР» були порушені:
- п.п. «а» п. 198.1 абзаців першого та другого п.п. 198.3 ст. 198 та п.п. «в» п.200.4 ст.200 Розділу V ПК України, безпідставно завищено суму податкового кредиту на загальну суму 510052грн.. у липні 2020 року у сумі 510052грн., що призвело до: завищення від`ємного значення у сумі 125924 грн, у липня 2020 року; заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у сумі 384128 грн, у липня 2020 року.
На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у Харківській області прийняті податкові-повідомлення рішення:
- №00076910732 від 21.12.2020 донараховано основного платежу 384128,00грн., донараховано штрафні санкції на суму 96032,00 грн;
- №00076940732 від 21.12.2020 дозменшено від`ємне значення ПДВ на суму 125924,00грн.
Позивач оскаржив вказані рішення до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі №520/4452/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" до Головного управління ДПС у Харківській області (філії) як відокремленого підрозділу у складі ДПС України про визнання протиправними та скасування наказів та податкових повідомлень-рішень задоволено частково. 
Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області, за підписом заступника начальника Сагайдак І.А., №00076910732 від 21.12.2020, яким донараховано основного платежу суми податку на додану вартість 384128.00 грн., донараховано штрафні санкції на суму 96032,00 грн., №00076940732 від 21.12.2020 зменшено від`ємне значення з ПДВ на суму 125924.00 грн. 
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" сплачену суму судового збору у розмірі 9091 грн. 26 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (філії) як відокремленого підрозділу у складі ДПС України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 по справі №520/4452/21 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі №520/4452/21 залишити без змін. 
Відповідно до ч. 4. ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Проте, ГУ ДПС у Харківській області прийнято інше рішення щодо господарських взаємовідносин підприємств, ніж ті що вже встановлені судовими органами, в порушення вимог ст. 78 КАС України.
Крім того, вказані дії відповідача також не відповідають вимогам пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, а саме контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Тобто у разі проведення перевірки вже перевіреного періоду (та обставин) які вже були предметом попередньої перевірки, рішення про проведення такої перевірки приймає контролюючий орган вищого рівня - яким є ДПС України, а не ГУ ДПС у Харківській області.
Тобто, в спірних правовідносинах в порушення вимог пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, рішення не було прийнято органом вищого рівня (ДПС України).
Нарахований податок на прибуток підприємств по взаємовідносинам з ТОВ «Дайн Індастрі» контрагентом, який вже було перевірено раніше, та судження вказаним відносинам було предметом дослідження судами.
Господарським взаємовідносинам між ТОВ «Тенло-Квар» та ТОВ «Лайн Індастрі» вже була дана юридична оцінка судовими органами при розгляду справи №520/4452/21.
Оскаржувані по даній справі податкові повідомлення-рішення, прийняті не відповідною особою, яка не є підписантом документів від імені ГУ ДПС у Харківській області (філія) відокремлений підрозділ ДПС України, та не має відповідних прав та повноважень.
Рішення від 30.12.2021 №00319810728 та №00319800728 прийняті та підписані заступником начальника ГУ ДПС у Харківській області Лілією Катеринською, мають печатку органу - ГУ ДПС у Харківській області код 43983495.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону;
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування. їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців;
Відповідно до п.п. 1, 2, 7, 8, 9 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», державна реєстрація базується на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі: публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведения; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру;
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру;
Відповідно до п.п. 7, 8 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: 7) відомості про керівника юридичної особи: прізвище, ім`я, по батькові, посада, дата призначення або набуття повноважень, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи: 8) відомості про осіб, які можуть вчинити дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи;
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, нони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань мається запис про те, що ГУ ДПС у Харківській області (філія) код 43983495 має єдину особу як підписанта від імені ГУ ДПС у Харківській області - начальник Єфремов Артем Олександрович.
Таким чином, за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Катеринська Л. не є особою уповноваженою діяти та підписувати будь які документи від імені ГУ ДПС у Харківській області так і ГУ ДПС у Харківській області (філія) відокремлений підрозділ ДПС України.
Тобто дії особи, в частини прийняття та підписання податкових повідомлень рішень від імені ГУ ДПС у Харківській області не відповідають вимогам ст.ст. 2, 3, 4, 9, 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», та є незаконними діями, на які особа не має відповідних повноважень.
Надаючи правову оцінку встановленим під час проведення перевірки порушення, колегія суддів зазначає наступне. 
Порушення встановлені при перевірці полягають у наступному:
- не враховані при перевірці первині документи підприємства, по взаємовідносинам з наступними контрагентами: ТОВ «Лайн Інтастрі» донараховано податок на прибуто за 9 місяців 2020 року у сумі 458047,00 грн; ТОВ «Лофт Макс» за жовтень 2019 року донарахований ПДВ сума 50103,33 грн; ТОВ «Світлотехком» за грудень 2020 року донарахований ПДВ сума 529959,57 грн; ТОВ «Терган-ЛТД» за січень 2021 року донарахований ПДВ - 123943,04 грн; ТОВ «Проксім-Трейд» за лютий 2021 року донарахований ПДВ - 724861,06 грн; ТОВ «Біолайт ЛТД» за квітень 2021 року донарахований ПДВ - 979602,12 грн; які відповідно до вимог ст.ст.198, 200 ПК України дають право на податковий кредит з податку на додані вартість та зменшення сум податку підлягаючому для сплаті до бюджету, які були визначені самостійно підприємством у своїй фінансовій звітності;
- не враховані при перевірці документи (податкові накладні, данні з ЄРПП, декларації з ПДВ, інші), які надають право підприємству на врахування вказаних документів при визначені сум податкового кредиту, та зменшення сум податку на додану вартість які підлягають для сплати до бюджету;
- не визначено коло первинних документів, які є підставою для нарахування податків (зборів), та які повинні бути визначенні в акті перевірки як такі, що свідчать про порушення вимог податкового законодавства.
Так, висновки акту перевірки також не відповідають вимогам п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України, відповідно до яких, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.5. виключено: 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 191.1.1. п. 191.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків;
Згідно з пп. 20.1.1. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право: запрошувати платників податків, зборів, платежів або їхніх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог законодавства з інших питань.
За загальним визначенням компетенцією є сукупність повноважень, прав та обов`язків державного податкового органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.
Порядок дії ДПС під час реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов`язань визначений Законом України «Про державну податкову службу в України» та Податковим кодексом України.
Визначені норми законодавства та права, надані працівникам податкового органу, не надають прав та повноважень податковим органам надавати оцінку первинним бухгалтерським/податковим документам підприємства. Крім того, працівникам ДПС не надано право при перевірці визнавати не дійсними та спростовувати записи про включення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних.
Вказані дії працівників ГУ ДПС виходять за межі компетенції працівників ДПС які визначені нормами Податкового кодексу України.
Зі змісту акту перевірки встановлено, що в останньому (частково) надана оцінка первинним документам бухгалтерського обліку (видатковим накладним, договорам, товарно-транспортним накладним, податковим накладним, довіреностям на отримання товару, актам прийму-передачі товарів (робіт, послуг) розрахунковим документам між підприємствами, платіжним документам та іншим), які на думку інспекторів ГУ ДПС у Харківській області не підтверджують реальність здійснення господарських операцій.
У подальшому вказані документи не були враховані працівниками ГУ ДПС при перевірці, як такі що дають можливість на зменшення (корегування) сум податку на додатну вартість (податковий кредит) який підлягає сплаті до бюджету за відповідні фінансові (податкові) періоди.
Колегія суддів зазначає, що укладені договори, податкові накладні, накладні, платіжні документи, довіреності, акти передачі товарів (робіт, послуг) містять наступні данні: про Продавця та Покупця товарів, інші необхідні реквізити сторін, назви підприємств, назви товарів, їх вартість, кількість товарів, визначена загальна вартість товарів, суми ПДВ; документи підписані уповноваженими особами та завірені печатками сторін.
Зазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 201.1.. п.201.8. ст. 201 Податкового Кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704: далі за текстом -Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили та їх доказовості.
Платіжні документи засвідчують факт сплати за товари (вартості послуг) шляхом перерахування безготівкових грошових коштів.
З урахуванням положень Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом" колегія суддів зазначає, що операції суб`єктів права з перерахування саме безготівкових грошових коштів є прозорими для контролю з боку Держави, так як здійснюються виключно у встановлений самою ж Державою спосіб - через банківські установи.
Виписки з банківського рахунку засвідчують, що безготівкові кошти зараховані на адресу Продавців товарів (робіт, послуг) в рахунок отриманого товару, а також списані з рахунків підприємства ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» на адресу підприємств постачальників товарів (ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД»).
Таким чином, відсутні підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між вказаними підприємствами не були виконані, а первині бухгалтерські документи не відповідають вимогам діючого законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання: назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення: особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг;
Відповідно до п. 4 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» затвердженого Наказом Міністерстві фінансів України №318 від 31.12.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за №27/4248, прямі витрати - витрати, що можуть бути віднесені безпосередньо до конкретного об`єкта витрат економічно доцільним шляхом. Об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.
Згідно з п. 10 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №246 від 20.10.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.11.1999 за №751 4044, первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їхня виробнича собівартість, яка визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".
Відповідно до пп. 1.2 п. 1 «Положення про забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Згідно з п.п. 2.1 та п.п. 2 п. 2 Положення № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Колегія суддів зазначає, що вказані вище вимоги Законів та законодавчих актів України  не були враховані контролюючим органом при проведені перевірки.
Таким чином фактично, даними акту перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 23.10.2021 підтверджено здійснення усіх господарських взаємовідносин між підприємством ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» та його контрагентами ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД», так як були надані усі первинні документи по їх взаємовідносинам, що знайшло своє відображення у висновках акту перевірки.
Відповідно ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави. Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Тобто, зробити висновок щодо недійсності правочину (контракту) можуть виключно органи судової влади, що входить до їхньої компетенції.
Відповідно з ч. 1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
При цьому, приписами ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, зокрема, будь-якій правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Це також є позицією Верховного Суду України, викладеною в узагальненнях «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними».
Умови дійсності правочину випливають із його визначення як правомірної юридичної дії суб`єктів цивільного права. Спрямованого на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦК). Правочин дійсним при одночасній наявності умов, визначних у ст. 203 ЦК України.
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин мас вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Перевіркою факти стосовно того, що договори (угоди) між підприємствами суперечать Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам не встановлені та в акті перевірки такі дані та факти не наведені.
Також не наведені дані про порушення з боку підприємств інших вимог статті 203 ЦК України при укладанні договору.
Відповідно до вимог законодавства, а саме ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 207, ч. 1 ст. 208, ст. 218, ч. 3 ст. 639 ЦК України, ст.179 Господарського Кодексу України, договори між підприємствами були укладені у письмовій формі, підписані сторонами та завірені печатками сторін.
Зобов`язання між сторонами виконані у повному обсязі, тому підстав для визнання угод такими що не спрямовані на реальне настання правових наслідків - не існує.
Отже, для визнання правочину недійсним та документів про виконання за цим договором обов`язків контрагентів потребується судовий розгляд справи при умові подання позову суб`єктом господарської діяльності така справа буде підсудна відповідному господарському суду, при звернені суб`єкта владних повноважень справа буде підсудна адміністративному суду.
Податкові накладні, в розумінні вимог ст.ст. 1, 2, 3, 5, 6, 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є електронними документами, створеними та підписаними ідентифікованими особами відповідно до вимог ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», визначені в них відомості є достовірними.
Так, податкові накладні є прийнятими органом Державної фіскальної служби (ДПС) України.
Контрагентами ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» відповідно до матеріалів перевірки були укладені Договори про прийняття електронних документів з контролюючими органами (підпорядкованими підрозділами ДПС України) на визнання електронних документів відповідно до вимог Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами (Затверджений Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 № 557).
На підставі вказаних Договорів прийняті податкові накладні та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п. 12 та п. 17 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246), вимог п.201.16 ст.201 ПК України.
З урахуванням викладеного безпосередньо контролюючий орган, Державна податкова служба України, як власник Єдиного реєстру податкових накладних несе відповідальність за перевірку, за ідентифікацію електронних (цифрових) підписів, за правильність заповнення та складання податкової накладної, до її внесення до Єдиного реєстру податкових накладних перед позивачем по справі.
Вказані обов`язки є безумовними та покладаються на власника реєстру - Державну податкову службу України.
Наявність такої реєстрації не заперечується відповідачем, крім того акт перевірки ГУ ДПС у Харківській області, містить відомості щодо такої реєстрації щодо кожної податкової накладної в ЄРПН.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.14 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку Затверджено Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 №88, відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписати ці документи.
Тобто відповідальність за складені податкові накладні та достовірність визначних в них відомостей несуть безпосередньо керівники ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД» ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД», а не ТОВ «ТЕПЛО-КВАР».
Контроль за діями контрагентів стосовно встановлення порушень норм податкового законодавства, покладений саме на контролюючі органи у тому числі підпорядковані підрозділи органів ДПС України.
Отже, обов`язок за достовірність відомостей викладених в податкових накладних не має бути покладений на ТОВ «ТЕПЛО-КВАР», а на його контрагентів (ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД» ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД») які їх складали, а також на органи Державної податкової служби України, які вказані накладні перевірили та зареєстрували в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судовим розглядом спростовано висновки контролюючого органу, що з боку ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» мало місце порушення умов Договору та форми складання бухгалтерських податкових документів.
Висновку акту перевірки не місять даних про встановлення порушень вимог законодавства в частині складання документів підприємством ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» по його взаємовідносинам з ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД».
Інших доказів порушення вимог законодавства збоку ТОВ «ТЕПЛО-КВАР», ніж інформація відповідача відносно ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД», в основу акту перевірки не було покладено.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 29.06.2021 у справі №910/23097/17, відповідно до яких встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податку на додану вартість при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мати місце.
Тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (підрядником) на постачання послуг на користь другої сторони (замовника), може бути доказом правочину з огляду на те. що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Також у цій постанові зазначено, що згідно з абзацом першим пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку що відносяться до податкового кредиту (абзац другий цього пункту). За встановленого в судовому процесі факту реєстрації Товариством податкових накладних, складених на операції з постачання послуг на користь іншого Товариства, суд касаційної інстанції дійшов висновку про помилкове відхилення судами попередніх інстанцій доводу ГУДФС про вчинення правочину цими юридичними особами.
Так, усі податкові накладні по взаємним розрахункам між вказаними підприємствами були внесені до Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом ЄРПН), що підтверджено відповідними витягами з реєстру.
Враховуючи вимоги п.201.1. ст.201 Податкового Кодексу України ТОВ «Лани Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «ГІроксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД» на дату виникнення податкових зобов`язань платником податку були складені податкові накладні.
Вказані податкові накладні прийняті їх отримувачем, а саме ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» про що свідчать дані з реєстру та підтверджено електронними квитанціями, відповідно до яких вказані документи були прийняті до виконання в електронній формі. Отримання електронних даних про печатку та підпис керівника можливий тільки при умові прийняття вказаних документів ДПС України, що дає право на відображення їх в своєму податковому обліку підприємству ТОВ «ТЕПЛО-КВАР».
Про вказане свідчать електроні квитанції щодо податкових накладних.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», одержання електронних документів - Електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообіг)'. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може б\ти здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. Також стаття 6 вказаного Закону передбачає, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8  Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те. що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувана. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа:
Відповідно до  ч. 1 ст. 3 Закону «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Стаття 4 Закону визначає, що електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, ідо мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Вказані вище документи свідчать про наявність правовідносин між сторонами по справі, які підтверджуються наданими для перевірки документами та електронними документами стосовно діяльності ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» по взаємовідносинам та розрахункам з ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд». ТОВ «Біолайт ЛТД».
Підставами для складання та реєстрації в ЄРПН вказаних податкових накладних явилися видаткові накладні за Договорами постачання на адресу ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» з визначеними контрагентами, а саме: Договір постачання №0619 від 19.06.2020 з ТОВ «Дайм Індастрі», Договір постачання №14 від 18.01.2021 з ТОВ «Проксім Трейд», Договір постачання №12 від 18.01.2021 з ТОВ «Терган ЛТД», Договір постачання №33 від 16.01.2021 з ТОВ «Біолайт ЛТД», Договір постачання №10-9 від 09.10.2019 з ТОВ «Лофт Макс», Договір постачання №58 від 16.12.2020 з ТОВ «Світлотехком».
За умовами вказаними договорів поставлено на адресу покупця - ТОВ «ТЕЛО-КВАР» товари (будівельні матеріли) які використані для будівництва на об`єктах основних замовників підприємства.
Доставка товарів здійснена орендованими транспортними засобами за складеними товарно-транспортними накладними.
Оплата за отримані товари проведена ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» з урахуванням безготівкових розрахунків, шляхом перерахування грошових коштів на рахунки ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД».
Вказані платіжні доручення мають підставу для перерахування грошових коштів, відповідно до зазначених вище договорів постачання.
Таким чином станом на час складанні акту перевірки 23.10.2021 взаємної заборгованості між підприємствами не існувало.
Також, всі платіжні доручення є Електронними документами, затвердженими та виконаними банком.
Платіжні документи (платіжні доручення) про списання грошових коштів, виписок банку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» МФО 305749, рух грошових коштів ТОВ «ТЕПЛО-КВАР», в частині отримання та списання грошових коштів відповідають вимогам ст.ст. 2, 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 1, 5, 18, 19, 40 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Вказані документи надані банківською установою.
Під час перевірки порушень стосовно здійснення оплати за отриманий товар (послуги, роботи), а також щодо отримання оплати від основних замовників робіт не встановлено.
Вказані перерахування та отримання грошових коштів засобами електронного зв`язку та документообігу робить вказані операції прозорими для їх контролю з боку контролюючих органів (ДПС України) та є такими що не підлягають сумніву.
В даному випадку з боку ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» мало місце проведення оплати за товар (роботи, послуги), усі операції перевірені банком, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу, що в свою чергу виключає підстави ставлення під сумнів отримання товару, який використаний в господарській діяльності та отримання податкових накладних внесених до ЄРПН (усі операції перевірені ДПС України при реєстрації податкових накладних), тобто в наявності підприємства маються усі необхідні первинні документи, які надають право на віднесення сум зазначених у податкових накладних до складу податкового кредиту у періодах 2019-2021 років.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Юридична правоздатність та дієздатність (юридичної особи) виникає та припиняється з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей щодо виключення даної юридичної особи з реєстру, тобто відповідно п. 4 ст. 91 ГК України юридична особа мала цивільну правоздатність та дієздатність.
Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, підприємства ТОВ «Лайн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД» (як продавці та постачальники товарів, робіт, послуг) знаходяться в реєстрі як юридичні особи.
Стан юридичних осіб зареєстровано.
Тобто, підприємство ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» отримавши від вказаного підприємства товари (роботи, послуги) та податкові накладні (зареєстровані в ЄРПН), сплативши кошти за вказані товари, отримало право на податковий кредит з урахуванням вимог ст.ст. 198, 199, 201 ПК України, що останнім й було зроблено.
Вказані встановлені по справі обставини спростовують висновки акту перевірки про допущення позивачем порушень вимог п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134. пп. «а» п. 198.1. абзаців першого і другого пп. 198.3 ст. 198. та п.201.1. п. 201.7 ст.201 Податкового Кодексу України, які привели до заниження податку на прибуток та завищення податкового кредиту.
Відносно зміни активів у господарській діяльності ТОВ «ТЕПЛО-КВАР», колегія суддів зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що отримані товари від постачальників ТОВ «Ланн Індастрі», ТОВ «Лофт Макс», ТОВ «Світлотехклом», ТОВ «Терган-ЛТД», ТОВ «Проксім Трейд», ТОВ «Біолайт ЛТД» не тільки були отримані підприємством ТОВ «Тепло-КВАР», а й були використані в господарській діяльності та реалізовані на адресу основних Замовників (робіт, послуг).
Вказані роботи (послуги) реалізовані на адресу наступних підприємств:
1) Отримані від ТОВ «Лайн Індастрі» на адресу: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» за договором №68072601 від 26.07.2019 щодо реконструкції теплових мереж у місті Харкові по вул. Богдана Хмельницького; Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» за договором №68082304 від 23.08.2018 щодо реконструкції теплових мереж у місті Харкові по вул. Динамівській; Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1», виконання проектних та монтажних робіт по винесенню теплових мереж з зони забудови по вул. Авіаційна у м. Харкові за Договором №30/08-2 від 30.08.2019.
2) Отримані від ТОВ «Світлотехклом», на адресу: Приватного акціонерного товариства АТ «Трест Житлобуд-1» за наступними договорами на виконання робіт: за №28/01-4від 28.01.2020, за№30/08-2 від 30.08.2019, за №21/02-1 від 21.02.2020. Також на адресу КП «Харківські теплові мережі» за договором №68082304 від 23.08.2018
3) Отримані від ТОВ «Терган-ЛТД», на адресу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» за наступними Договором про виконання робіт: №68012002 від 20.01.2021, №68012004 від 20.01.2021, №68012001 від 20.01.2021, №68012010 від 20.01.2021, №68012009 від 20.01.2021, №68012003 від 20.01.2021, №68012006 від 20.01.2021, №68012005 від 20.01.2021, №68012011 від 20.01.2021, №68030305 від. 03.03.2021.
4) Отримані від ТОВ «Проксім Трейд», на адресу Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» за договором на виконання робіт № 24/11-1 від 22.01.2021, а також на адресу Комунального підприємства КП «Харківські теплові мережі»: за договорами №68073002 від 30.02.2020 та № 68030305 від 03.03.2021.
5) Отримані від ТОВ «Біолайт ЛТД» на адресу Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» за договором на виконання робіт №24/11-1 від 22.01.2021, а також на адресу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» за договором №68082304 від 23.08.2018.
Виконання робіт та використання отриманого товару для основних Замовників підтверджені: актами приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2); довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (примірна форма КБ-3); відомостями ресурсів до акту прийнятих робіт (форма 5а); розрахунками 1-2 загально виробничих витрат до актів; виписками банку про оплата товарів; податковими накладними виписаними ТОВ «Тепло-Квар» на адресу основних замовників робіт; журналами ордерами за рахунком 631 про виконання робіт та іншими документами.
При реалізації послуг (робіт) ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість та суми ПДВ сплачені до державного бюджету при адмініструванні (реєстрації) податкових накладних відповідно до вимог п. 200-1.2 ст.201-1 ПК України.
Активами підприємства ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» є: кошти, майно, майнові і немайнові права.
Відповідно до ст. 66 Господарського кодексу України, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників: доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів: кредити банків та інших кредиторів: капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку: інші джерела, не заборонені законодавством України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Закон втратив чинність на підставі Закону № 361-ІХ від 06.12.2019, був чинним на час здійснення позивачем своєї господарської діяльності у 2019 році.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ. сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.191 Цивільного кодексу України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигід у майбутньому.
Згідно з пп. 14.1.244. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, товари - матеріальні та нематеріальні активи.
Тобто, списання грошових коштів з рахунку, або отримання грошових коштів на рахунок підприємства ТОВ «ТЕПЛО-КВАР» по суті вже є господарською операцією, яка свідчить про зміну та рух активів.
У разі отримання коштів залишки матеріальних активів підприємства збільшуються. У разі списання грошових коштів з рахунку підприємства (ТОВ «Тепло-Квар») залишки матеріальних активів зменшуються.
Аналогічно, у разі складання платником ПДВ податкової накладної щодо реалізації товарів (робіт, послуг) у нього виникають податкові зобов`язання.
При реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та адмініструванні податку з єдиного рахунку платника ПДВ проходить списання грошових коштів яка дорівнює сумі податку на додану вартість який визначено у податковій накладній.
Вказане приводить до зменшення матеріальних активів такого платника.
У разі отримання платником ПДВ податкової накладної щодо придбання товарів (робіт, послуг) у нього виникає право на податковий кредит. При її реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних та адміністрування податку з єдиного рахунку Продавця проходить списання грошових коштів яке дорівнює суму податку на додану вартість, а рахунок Покупця поповнюється на суму податку визначену у податковій накладній.
За таких обставин матеріальні активи такого платника збільшуються на суму податку.
Враховуючи викладене, рух грошових коштів, а також отримання податкових накладних, складання платником податку податкових накладних на реалізацію товарів (при умові їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) у будь-якому випадку призводить до руху активів підприємства.
Наявність таких документів в розпорядженні підприємства: податкових (видаткових) накладних (щодо придбання, реалізації товарів), платіжних доручень, виписок банку про рух грошових коштів є беззаперечним свідченням про зміну та рух активів позивача ТОВ «ТЕШЮ-КВАР».
У свою чергу зміна руху активів підприємства та відображення вказаних змін в бухгалтерському/податковому обліку свідчать про те, що господарська операція фактично відбулася.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодекст України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Тобто, у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, та податковий кредит можуть вважатися не підтвердженими.
За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку мас право па віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту.
Тобто, право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судовим розглядом встановлено, що вони є реальними та підтверджуються долученими позивачем до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій. Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише порушеннями контрагентами постачальника вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності або деякими неточностями в первинних документах.
Платник податків (покупець товарів) не має обов`язку та повноважень здійснювати на час вчинення операцій та після вчинення операцій контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та оподаткування і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит та бюджетне відшкодування за вчинені порушення продавцем.
Допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість
Придбані позивачем товари (роботи, послуги) від його контрагентів використані в його господарській діяльності, що підтверджено первинними документами щодо реалізації та документами стосовно руху (збільшення) активів позивача.
Так, придбанням або виготовленням товарів, у тому числі при їх імпорті та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку; фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та. які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновків акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення про порушення позивачем вимог податкового законодавства, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 по справі №520/7451/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	  	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  22.11.2023 року