ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8112/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Поліщук Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 листопада 2023 року                                                                  м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

 У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області, щодо відмови 27.12.2022 ОСОБА_1 в призначенні державної соціальної допомоги як члену малозабезпеченої сім`ї, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №  250; зобов`язати Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області призначити з 01.01.2023 та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу як члену малозабезпеченої сім`ї, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №  250.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на положення статей 19, 46 Конституції України, та вважає рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому соціальної допомоги, як члену малозабезпеченої сім`ї протиправним.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального/процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 22.11.2023.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.12.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, додавши до неї пакет документів, зокрема, довідку Оболонського старостинського округу від 12.12.2022 №  653, відповідно до якої, до складу сім`ї позивача входить дружина - ОСОБА_2 (а.с. 57-68).
Відповідно до змісту копії довідки Коропської районної філії Чернігівського державного центру зайнятості від 09.08.2022 №  240, ОСОБА_2 була зареєстрована, як безробітна у Центрі з 31.05.2021 по 28.06.2022 (а.с. 74).
За результатом розгляду заяви позивача, відповідачем 27.12.2022 прийнято рішення про відмову йому в наданні державної соціальної допомоги, оскільки ОСОБА_2 не працювала, не проходила військової служби, не провадила підприємницьку чи професійну незалежну діяльність, не здобувала освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстрована у філії регіонального/міжрегіонального центру зайнятості (або міському, районному, міськрайонному центрі зайнятості - до дати припинення їх діяльності), як безробітна або як така, що шукає роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи - з 01.04.2022 по 30.09.2022 (а.с. 13, 14).
У відповідь за запит Управління соцзахисту від 17.02.2023 №  07-02/194, Новгород-Сіверська філія Чернігівського обласного центру зайнятості листом від 28.02.2023 №  14.3/88 повідомила, що ОСОБА_2 перебувала на обліку, як безробітна з 31.05.2021 по 28.06.2022 (а.с. 92, 93).
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні соціальної допомоги, позивач звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що рішення про відмову позивачу у призначенні соціальної допомоги, як члену малозабезпеченої сім`ї було прийнято у відповідності до вимог Порядку, у зв`язку з тим, що дружина позивача, яка є членом його сім`ї, у період з 01.04.2022 по 30.09.2022, не працювала, не перебувала в центрі зайнятості як безробітна або як така, що шукає роботу, сумарно більше ніж три місяці. Відповідачем не було допущено порушення норм Закону, Порядку.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк позивач разом з дружиною безробітний з незалежних від них обставин і не має доходів для проживання, проте відповідно до норм ст. 46 Конституції України, має право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі безробіття з незалежних від них обставин.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів здійснює перевірку рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги позивача, згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III, спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям і сприяння їх економічній самостійності.
За визначенням у частині першій статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; сім`я - особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До складу сім`ї, зокрема, включаються чоловік, дружина.
Так, згідно норм статті 3 Закону №  1768, право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом.
Згідно зі статтею 4 Закону №  1768, призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.
При цьому, порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2003 №  250, затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі - Порядок №  250, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №  632).
Відповідно до норм пункту 2 вказаного Порядку, державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, а також іншим малозабезпеченим сім`ям у випадках, установлених законом, які з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.
Згідно з п. 5 Порядку №  250, для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи: заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).
Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.
До складу малозабезпеченої сім`ї заявника включаються, зокрема, чоловік, дружина. Склад малозабезпеченої сім`ї заявника визначається на дату звернення за призначенням державної соціальної допомоги.
Для призначення державної соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї подає нові заяву та декларацію.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що звернувшись до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, позивач у поданому пакеті документів, зокрема, надав довідку Оболонського старостинського округу від 12.12.2022 №  653, відповідно до якої, до складу його сім`ї входить дружина - ОСОБА_2 (а.с. 35).
Відповідно до пункту 9 Порядку №  250, середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців.
Шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (далі - період, за який враховуються доходи).
Тож, згідно норм пункту 9 Порядку №  250, та оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям 19.12.2022 (а.с. 57-59), то період за який обчислюється середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї, в даному випадку, становить з 01.04.2022 по 30.09.2022.
Слід звернути увагу на те, що пунктом 10 Порядку №  250, передбачені випадки, коли державна соціальна допомога не призначається, зокрема, у підпункті 1 визначено, що вона не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані у філії регіонального/міжрегіонального центру зайнятості (або міському, районному, міськрайонному центрі зайнятості - до дати припинення їх діяльності) (далі - центр зайнятості) як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).
Відповідно до копій Довідки Коропської районної філії Чернігівського державного центру зайнятості від 09.08.2022 №  240 та листа Новгород-Сіверської філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 28.02.2023 №  14.3/88 дружина позивача - ОСОБА_2 , була зареєстрована як безробітна у Центрі з 31.05.2021 по 28.06.2022 (а.с. 74, 92, 93), тобто, у період в який враховуються доходи сім`ї позивача для призначення допомоги (01.04.2022 по 30.09.2022) позивач на обліку як безробітна перебувала 2 місяці і 28 днів.
Що стосується іншої частини періоду, в який враховуються доходи - 3 місяці 2 дні, то документів, які б підтверджували, що у період з 29.06.2022 по 30.09.2022 ОСОБА_2 працювала,   проходила військову службу, провадила підприємницьку чи професійну незалежну діяльність, здобувала освіту за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, або була зареєстрованою у філії регіонального/міжрегіонального центру зайнятості (або міському, районному, міськрайонному центрі зайнятості - до дати припинення їх діяльності), як безробітна або як така, що шукає роботу, позивачем ні при поданні заяви про призначення допомоги до Управління соцзахисту, ні до суду не було надано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розглядаючи заяву позивача про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сімям та оформлюючи результати такого розгляду рішенням від 27.12.2022, Управління соцзахисту діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). А тому, протиправність в діях останнього відсутня.
Отже, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, та не підлягають задоволенню.
У частині доводів апелянта про те, що позивач разом з дружиною безробітний з незалежних від них обставин і не має доходів для проживання, проте відповідно до норм ст. 46 Конституції України, має право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі безробіття з незалежних від них обставин, колегія суддів наголошує на тому, що передбачене у ст. 46 Конституції України право на соціальний захист не є абсолютним та безумовним, а лежить у полі її регулювання та прийнятих на її виконання Законів, при цьому, право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом, який, у свою чергу, передбачає прийняття відповідного Порядку призначення такої допомоги, який визначає підстави для відмови в призначенні такої допомоги, які були застосовані відповідачем при розгляді заяви позивача. Доводів невідповідності та/або безпідставності застосованої до позивача підстави, останнім не наведено. 
Інших підстав для визнання протиправним оскаржуваного рішення позивачем не наведено, а судом не встановлено.
У цілому, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, є суб`єктивними та не передбачені чинним законодавством, як підставу/умову для призначення спірної допомоги, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                 О.М. Ганечко

Судді                                                                                                              В.В. Кузьменко

                                                                                                                   Я.М. Василенко