Справа № 991/10295/23
Провадження №11-сс/991/960/23
Суддя 1 інст. ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 грудня 2023 року місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників:                                                              ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 ,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного  ОСОБА_7 -  ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №52022000000000431 від 23 грудня 2022 року стосовно підозрюваного  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 ,
за ч.5 ст.191 КК України,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27 листопада 2023 року клопотання детектива НАБУ задоволено: застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7  запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 січня 2024 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 10 000 584 грн, взято під вату в залі суду. У разі внесення застави покладено обов`язки: прибувати до слідчих (детективів), прокурорів, слідчого судді, суду, на першу вимогу; не відлучатися із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні:  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 ,  ОСОБА_14 , допитаними свідками  ОСОБА_15 ,  ОСОБА_16 , іншими свідками, а також з будь-якими іншими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру, крім своїх захисників, слідчих, детективів, прокурорів, слідчого судді, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_7  обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України;  наявні ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення. Слідчий суддя дійшов висновку, що необхідним є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого заходу буде недостатнім для забезпечення належної його процесуальної поведінки. Зважаючи на вагомі обставини, що доводять ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також його майновий стан, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у розмірі 10 000 584 грн зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків. 
04 грудня 2023 року та 22 грудня 2023 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та доповнення до неї, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, або застави у значно меншому розмірі. На думку сторони захисту, судове рішення є незаконним та необгрунтованим, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Стосовно ОСОБА_7 можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання. Обрання тримання під вартою із заставою, що становить 10 000 584 грн, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою судів України, є непомірно великою сумою для нього. Підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, є необгрунтованою, оскільки призначення ОСОБА_7 на посаду здійснювалось на конкурсній основі. Він подавав документи через портал НАДС та проходив співбесіду. Вакансія була розміщена у відкритому доступі. Через півроку після перебування на посаді він пройшов повторний конкурс, успішно здавши 4 екзамени і пройшовши 3 співбесіди, а тому є не зрозумілим, яким чином представник приватного сектору мав можливість впливати на призначення його на посаду. Інформація про завищені ціни будь-яких закупівель Держспецзв`язку не відповідає дійсності. Доказом цього є численні перевірки ДАСУ і Рахункової палати, внутрішні аудити, які не виявили порушень. Доводи сторони обвинувачення, що договори з «WINSO AS KFT.», «WHITE BYTE KFT.», «BEWOLKT KFT» (Угорщина) та «AVITEK INC» (США) є фіктивними, не відповідає дійсності, спростовуються відповідними договорами. Крім того, договір між ТОВ «СЕМБЕР ТРЕЙД» та «BEWOLKT KFT» (Угорщина) взагалі немає ніякого відношення до тих дій, які інкримінуються ОСОБА_7 . Слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин не проти життя та здоров`я, він обіймав посаду заступника Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Послуга КСЗІ та державної експертизи з ТЗІ є результатом чинного законодавства, технічні вимоги та проект був під грифом «Т» через розміщення компонентів платформи на об`єкті мобільних потужностей, ОСОБА_7 не збільшував вартість створення ІС необгрунтовано та не мав до вартості продукту будь-якого відношення. Відомості про причетність ОСОБА_7 до протиправних дій інших осіб є на даний час недоведеною версією, та не може бути сприйнята як беззаперечний факт та доказ. Жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, детективом та прокурором не доведений. Підозрюваний ОСОБА_7  не має на меті переховуватись від органів слідства, враховуючи його попереднє місце роботи, про нього є багато інформації у правоохоронних органів, у тому числі, він розуміє наслідки, які визначені законом у разі вчинення таких дій. Відсутній ризик впливу на свідків, оскільки ОСОБА_7  немає відношення до обставин, які йому інкримінують. Він звільнений з займаної посади за власним бажанням, а тому будь-який вплив на свідків, які перебували в його підпорядкування виключається. У тексті клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою  ОСОБА_7 , а також у доданих до клопотання матеріалах, детективом не викладеного жодного факту порушення з боку  ОСОБА_7  вимог кримінального процесуального кодексу або доказів наявність будь-якого факту протиправної поведінки чи не сприяння органу досудового розслідування у встановленні об`єктивних даних у кримінальному провадженні.  ОСОБА_7 може виїхати за кордон під час війни тільки у службове відряження, за умови погодження його МЗС та Прем`єр-Міністром України, він не знайомий з ОСОБА_17 і немає жодних його контактів. З початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_7 здійснив 17 службових відряджень, погоджених МЗС і КМ України, що свідчить про виконання ним службових завдань, зокрема, в частині налагодження міжнародної співпраці і підтримки України у протидії кіберагресії рф. Транспорті засоби, які перебувають у власності, 2008 і 2016 років випуску, бюджетні моделі, що не можуть свідчити про високі фінансові статки ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 не міг організовувати перевірку Пенсійного фонду щодо питань інформаційної безпеки, це повноваження Адміністрації і профільного заступника. Розмір визначеної застави є неспівмірним доходам ОСОБА_7 .
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_8 доводи, зазначені в апеляційній скарзі, підтримав та просив вимоги апеляційної скарги задовольнити. Надав пояснення, аналогічні доводам його апеляційної скарги.
Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник  ОСОБА_9  підтримали апеляційну скаргу.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважає, що рішення слідчого судді постановлено з урахуванням усіх обставин справи та у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, а тому просив залишити його без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить таких висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України.
Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.
З матеріалів судової справи вбачається, що НАБУ здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №52022000000000431 за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.
Дії ОСОБА_7  сторона обвинувачення кваліфікує яквиконавця у складі організованої групи, який діючи в межах єдиного злочинного плану, обіймаючи посаду заступника Голови Держспецзв`язку з цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації та, будучи у зв`язку з цим службовою особою, впродовж 2021-2022 років під час закупівель програмного забезпечення (далі - ПЗ) для створення та модернізації інформаційної системи «Платформа» (далі - ІС «Платформа»), шляхом зловживаня своїм службовим становищем, яке полягало у погодженні технічного завдання на цю систему, організації підготовки та підписанні інших документів щодо ІС «Платформа», наданння вказівок пілеглим особам та вчиненні інших дій, спільно з іншими учасниками організованої групи заволоділи коштами Державного підприємства «Українські спеціальні системи» (далі - ДП«УСС») на загальну суму 62 016 351 грн, чим спричинили підприємству збитки на вказану суму.
20 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Сторона захисту вказує, що ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27 листопада 2023 року є незаконною, оскільки підозра вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, є не обґрунтованою.
Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами, виходячи з такого.
З поняття «обґрунтована підозра», яке міститься у п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», вбачається, що обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З ухвали слідчого судді від 27 листопада 2023 року вбачається, що слідчий суддя дослідив клопотання та матеріали, які його обґрунтовують, встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце. Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що підозра  ОСОБА_7  за ч.5 ст.191 КК України є обґрунтованою, оскільки дане твердження ґрунтується на досліджених слідчим суддею доказах. Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги сторони захисту, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_10  сприяв у призначенні ОСОБА_7  на посаду Голови Держспецз`язку, разом з тим вказані обставини жодним чином не впливають на підозру щодо факту заволодіння  ОСОБА_7  у складі учасників організованої групи під керівництвом ОСОБА_10 , виконавців ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12  та ОСОБА_14  коштами ДП «УСС» під час закупівлі ПЗ для створення та модернізації ІС «Платформа» на загальну суму 62 016 351 грн. Надання стороною захисту незасвідчених копій договорів з «WINSO AS KFT.», «WHITE BYTE KFT.» та «AVITEK INC» (США) не свідчить про їх укладення не у порушення діючого законодавства, не спростовують версію сторони обвинувачення щодо конвертації грошових коштів у дол США та їх подальше перерахування на рахунки компаній щодо постачання додаткових компонентів до програмного забезпечення ІС «Платформа».
Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється  ОСОБА_7  (ч.5 ст.191 КК України), який є особливо тяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; його вік та стан здоров`я; соціальний статус; освіту за спеціальність «Інформатика», зайняття за сумісництвом посади молодшого наукового співробітника Інституту програмних систем Національної академії наук України, членство в ГО «Українська група інофромаційної безпеки»; майновий стан; дані протоколів оглядів, які вказують на ймовірність причетності його до вчинення інших злочинів, оскільки матеріали за ЄРДР №52022000000000431 внесені за результатами здійснення досудового розслідування кримінального провадження №52020000000000769 від 23 грудня 2020 року; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , інкримінування йому дій за двома епізодами, один з яких вчинено під час дії воєнного стану в Україні, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризиків, зазначених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, та застосування виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, а тому відсутні підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не достатні для забезпечення належної процесуальної його поведінки.
Доводи сторони захисту, що ризик впливу на свідків відсутній, оскільки ОСОБА_7 звільнений з посади заступника Голови Держспецзв`язку  з цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, є необгрунтованими, оскільки при встановленні ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні: спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Згідно з ч.4 ст.95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії здійснення досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.
Колегія суддів зазначає, що висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваного (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), його поведінки під час досудового розслідування (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя, способу самозабезпечення тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду чи вчинить нове кримінальне правопорушення. Чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність ризиків є необґрунтованими, оскільки прокурор довів як їх наявність, так і можливість їх існування у майбутньому.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, є пропорційною меті забезпечення кримінального провадження та, за обставин даного кримінального провадження, є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та запобіганню ризикам, доведеним прокурором, та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти встановленим ризикам. Доказів на підтвердження того, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, є невиправданим, стороною захисту надано не було і колегією суддів обставин для такого висновку не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині суворості обраного запобіжного заходу є необґрунтованими. Доводи сторони захисту, що ОСОБА_7 може виїхати за кордон під час війни лише у службове відряження, колегія суддів сприймає критично, оскільки за час зайняття посади заступника Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації він міг набути зв`язки, які нададуть можливість нелегального перетину кордону, що на сьогоднішній день є досить актуальним серед чоловіків призовного віку.
Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , а також обставин справи, зокрема інкримінування йому вчинення злочину як виконавцю, розмір завданої майнової шкоди встановлений висновком експертизи, вчинення злочину в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність виключного випадку, визначеного ч.5 ст.182 КПК України, та існування підстав для призначення суми застави, що перевищує максимальну межу, визначену п.3 ч.5 ст.182 КПК України, і застава у розмірі 10 000 584 грн здатна забезпечити його належну поведінку. Твердження сторони захисту, що розмір застави є не співмірним, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються доказами про доходи підозрюваного ОСОБА_7 , інформацією про грошові активи і з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостями щодо належності йому на праві власності транспортних засобів. 
Таким чином, розмір визначеної застави не є неспівмірним, та є таким, який відповідає матеріальному стану підозрюваного ОСОБА_7 .
Інші доводи апеляційної скарги були предметом судового розгляду в суді першої інстанції та висновків слідчого судді не спростовують. 
Згідно з ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має, у тому числі, право залишити ухвалу без змін.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.131, 132, 176, 177, 180, 182, 194, 309 370, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27 листопада 2023 року залишити без змін.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2 
судді: ОСОБА_3 
ОСОБА_4