УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/2432/22 Головуючий у 1-й інст. Васильчук О. В. 
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі потерпілого  ОСОБА_1 та його представника – Гаврилюка Ігоря Дмитровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 31 липня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 31 липня 2023 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 23.12.2022 о 16 год. 20 хв. на автодорозі Полонне-Новоград-Волинськ м.Баранівка+, керувала автомобілем Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла крайнє ліве положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata FE, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.10.4 ПДР України,за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить дане судове рішення скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд формально та однобічно дійшов висновків щодо її вини, не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам. Вважає покази свідка ОСОБА_1 , недопустимими доказами, оскільки ОСОБА_1 не попереджався судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань і не був приведений до присяги. Також, суд безпідставно взяв до уваги висновок товарознавчої експертизи і свідоцтво на право зайняття експертною діяльністю, оскільки відомості, зазначені у цих документах, не підтверджують факт порушення нею п.10.4 ПДР України та те, що ДТП сталася з її вини. Окрім того, суд не звернув увагу на те, що приєднана до протоколу про адміністративне правопорушення схема ДТП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Зокрема, схема не містить: на якому кілометрі дороги сталася ДТП; не зазначено координати місця зіткнення транспортних засобів відносно сталих орієнтирів; ширину проїзної частини разом з роздільними смугами; ширину узбіч. Однак, даним обставинам суд не надав належної правової оцінки.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить дане судове рішення скасувати в частині визнання його свідком та визнати його у даній справі потерпілим. В решті вимог постанову залишити без змін. Вважає висновок суду в цій частині необґрунтованим, невідповідним матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятим із порушенням процесуальних норм, передбачених ст. 269 КУпАП. Зокрема, вказав, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував заявлене його адвокатом Гаврилюком І.Д. клопотання про допуск до участі у справі в якості представника потерпілого, чим грубо порушив його права, визначені ч.2 ст.59 Конституції України. Незважаючи на докази у справі, які вказують на те, що він є потерпілим, суд зробив грубу помилку в їх оцінці та не звернув увагу на ту обставину, що в додатку до протоколу, а саме, огляду місця події зазначено його дані, як особи, яка потерпіла від ДТП, яку вчинила ОСОБА_2 , порушивши вимоги ПДР України. На його думку, у зв?язку з неналежною оцінкою доказів у частині визначення його статусу, як потерпілого, суд позбавив його права у подальшому на відшкодування матеріальних збитків.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника Гаврилюка І.Д., перевіривши доводи апеляційних скарг, приходжу до висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею в цілому було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.
       Згідно п.10.4 Правил, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямкукрім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рухнапрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині — і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.
Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення від 23.12.2022, який, враховуючи положення ст.251 КУпАП є доказом, ОСОБА_2 23.12.2022 о 16 год. 20 хв. на автодорозі Полонне-Новоград-Волинськ м.Баранівка+, керувала автомобілем Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла крайнє ліве положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata EE, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила п.10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 була ознайомлена зі змістом протоколу, про що свідчить її особистий підпис.
Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Після вчинення дорожньої пригоди її учасники надавали свої письмові пояснення. Експерт на місце ДТП не викликався. Під час розгляду справи ОСОБА_1 по обставинам ДТП була проведена автотоварознавча експертиза та суду надано копію експертного висновку №2940 від 12.01.2023 (а.с.36-41).
Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , наданих в день ДТП, о 16 год. 30 хв. вона зупинилася на автодорозі між Баранівкою та Вірлею на узбіччі, мала намір розвернутися, увімкнувши поворот ліворуч, почала рух та пізно побачила автомобіль, який рухався позаду. В момент удару її автомобіль знаходився посередині дороги. Внаслідок ДТП автомобілі тримали механічні пошкодження.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 вину не визнала та пояснила, що близько 16 години їхала з м. Баранівка у с. Вірля. Подивившись по дзеркалах вперед і назад, автомобіля водія ОСОБА_1 не побачила і тоді почала розворот ліворуч. Десь на середині дороги, а саме на самій смузі, почула сигнал автомобіля за кілька метрів до зіткнення автомобілів. Коли відбулася ДТП, дорога між м.Баранівкою і с. Вірля була нормальною. Вважає, що правила дорожнього руху порушив водій ОСОБА_1 , оскільки на його автомобілі не горіли габаритні вогні. Не побачивши автомобіль ОСОБА_1 , почала робити маневр, не пропустивши його. 
ОСОБА_1 після ДТП та під час судового розгляду справи пояснював, що о 16 год. 30 хв. рухався зі сторони м.Баранівка в сторону села Вірля власним автомобілем Hyundai Sonata FЕ, номерний знак  НОМЕР_2 , спокійно. Під час руху помітив на узбіччі автомобіль Ford, який різко почав рухатися, приблизно на відстані 40 м від його автомобіля. Його автомобіль рухався близько 80 км/год, видимість була нормальною, сутеніло. По технічним характеристикам ходові вогні автомобіля Hyundai не вимикаються. Зіткнення відбулося між м.Баранівкою та селом Вірля. Щоб уникнути зіткнення тормозив, подав гучний сигнал, виїхав на зустрічну смугу, але дані заходи не допомогли уникнути зіткнення автомобілів. Швидкість руху його автомобіля з повним приводом нешвидко зупиняється. Пояснив, що в машині встановлені АВС і слідів гальмування не буде, бо колеса не блокуються. Надав суду експертний висновок №2940 від 12.01.2023 судового експерта ОСОБА_4 .
Оцінивши схему місця дорожньо-транспортної пригоди, пояснення учасників справи суддя місцевого суду дійшов висновку, що зіткнення автомобілів сталося на прямій ділянці дороги під час здійснення маневру розвороту ліворуч водієм автомобіля Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 . Дорога містила по одній смузі для руху, а водій автомобіля Hyundai Sonata FЕ, номерний знак НОМЕР_2 , рухався в попутному напрямку і з метою уникнення зіткнення змушений був виїхати на зустрічну смугу, проте зіткнення відбулося на цій ділянці смуги. Автомобіль ОСОБА_2 знаходився перпендикулярно до автомобіля ОСОБА_1 , що підтверджують фотознімки обох автомобілів, а саме: передня частина автомобіля  ОСОБА_2 зазнала повного пошкодження, а автомобіль ОСОБА_1 зазнав пошкодження з правої бокової частини. Отже, маневр розвороту ОСОБА_2 здійснювала на прямій ділянці дороги, в неї був обов`язок вчинити дії передбачені п. 10.4 Правил дорожнього руху, які вона не вчинила, а саме - водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам, чого вона не вчинила.
Після перегляду справи в апеляційному порядку, суд вважає, що водієм автомобіля Ford Focus  ОСОБА_2 не враховано характеру руху автомобілів по даному шляху, що призвело до невірної нею оцінки дорожньої обстановки, яка склалася при здійсненні маневру розвороту ліворуч, коли вона повинна була впевнитися, що не створює небезпеки для інших учасників руху, зокрема транспортним засобам, які рухаються позаду неї. 
Посилання апелянта на те, що зіткнення відбулося з вини водія  ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки є власним тлумаченням обстановки, яка склалася. В даному випадку водій  ОСОБА_2 здійснюючи маневр розвороту, не впевнилася в тому, що цей маневр буде безпечним як для неї, так і для інших учасників дорожнього руху, помилково розраховуючи на наявність у неї умов для вчинення цього маневру, не зайняла відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, і, здійснюючи розворот ліворуч, не пропустила автомобіль потерпілого, який рухався позаду в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.10.4 Правил.
Доводи апеляційної скарги про те, що саме водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, оскільки на його автомобілі не горіли габаритні вогні, є безпідставними та спростовуються поясненнями учасників справи, зокрема, поясненнями ОСОБА_1 про те, що по технічним характеристикам автомобіля Hyundai Sonata FЕ ходові вогні не виключаються. Окрім того, з пояснень ОСОБА_2 , наданих нею після ДТП, вбачається, що здійснюючи маневр розвороту ліворуч остання пізно побачила автомобіль, який рухався позаду, тобто, не пересвідчилась, що даний маневр бути безпечним як для неї, так, і інших учасників дорожнього руху.
Крім того, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку діям ОСОБА_1 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення на останнього не складався. За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, у справі щодо ОСОБА_2 суд повинен надати оцінку саме її діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.
Долучена до протоколу про адміністративне правопорушення схема ДТП відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, та в сукупності з іншими доказами є належним доказом в розумінні ст.251 КУпАП, яка не спростовує наявність вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки, викладені в оскаржуваній постанові, не свідчать про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею.
Суддя місцевого суду дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, в достатній мірі з`ясував обставини, які призвели до дорожньої аварії, надав їм об`єктивну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушень п.10.4ПДР. 
Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного визначення судом його статусу у даній справі на правильність оскаржуваної постанови не впливає. З огляду на те, що автомобіль Hyundai Sonata FE, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, останній є потерпілим в силу положень ст.269 КУпАП і не позбавлений права вирішувати питання відшкодування завданої йому шкоди.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 31 липня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Галацевич