Справа № 303/7964/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10.10.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/213/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Німець О. М. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2021. 
Цією постановою: 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 187234 від 12.12.2020  та постанови судді від 11.03.2021 вбачається, що 12.12.2020 о 21 год 30 хв, ОСОБА_1 по вул. Духновича в м. Мукачеві, керував транспортним засобом «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, за адресою: м. Мукачево, вул. Пирогова, 8, Закарпатської області. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а»  Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Німець О. М. просять постанову судді від 11.03.2021 скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначають проте, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи,  внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено поверхнево та всупереч вимог ст. 268 КУпАП без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та за відсутності даних про її належне сповіщення про час і місце розгляду справи. Окрім того вважають, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки у присутності двох свідків, а тільки після його відмови від проходження огляду або незгоди з результатами, йому мали запропонувати пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я. Також, на їх переконання, поліцейськими порушено і процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки жодних ознак наркотичного сп`яніння, які б стали 

-2-

підставлю для проведення огляду, у протоколі не зазначено, а за відсутності таких, вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння є безпідставною, а проведений огляд слід визнати нелегітимним. Вказують також на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я. Матеріали справи не містять доказів щодо повноважності закладу охорони здоров`я – КНП «Мукачівська ЦРЛ» проводити виявлення стану сп`яніння та відсутні докази щодо проходження лікарем ОСОБА_3 тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Більш того, при проведенні медичного огляду, у водія ОСОБА_1 було відібрано зразки біологічного середовища (сечу) в одну ємність, що суперечить п. 9-10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У медичному висновку відсутній підпис особи, яка направила водія на огляд, що спростовує процедуру самого огляду на стан сп`яніння. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, крім іншого, було криміналізовано керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ст. 286-1 КК України), тобто, з 01.07.2020 керування транспортним засобом у стані наркотичного чи іншого сп`яніння відносилося до кримінальних проступків. Разом з тим, 17.06.2020 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-ІХ від 09.04.2020, який 03.07.2020 набрав чинності. Зважаючи на це, до водіїв після 01.07.2020 не можна було застосовувати стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки з тих пір адміністративної відповідальності за дане правопорушення не було передбачено.
Будучи неодноразово належним  чином повідомленими про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та його захисник-адвокат Німець О. М. на розгляд справи  щодо ОСОБА_1  не з`явилися. Останні судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Німець О. М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
       Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

-3-

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
       Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 12.12.2020 о 21 год 30 хв водій ОСОБА_1 по вул. Духновича в м. Мукачеві, керував транспортним засобом «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, за адресою: Закарпатська область м. Мукачево, вул. Пирогова, 8. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

-4-

       Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 187234 від 12.12.2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; висновком лікаря № 331 від 12.12.2020 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння; постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3548736 від 12.12.2020, відповідно до якої на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що він 12.12.2020 о 21 год 30 хв, керував транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України. 
       Оцінка доказів, відповідно до  ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
       Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Кохан Ю. Ю., був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
       Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
       При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника Німець О. М. та ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.
       Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд  першої інстанціїне оцінив факт порушення лікарем – наркологом процедури проведення аналізу, є безпідставними з таких підстав.
       Огляд водія ОСОБА_1 , за його згоди, проводився лікарем ОСОБА_3 яка, будучи кваліфікованим фахівцем, встановила факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та склала про це відповідний висновок (а. с. 2).
       На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов до переконання, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2020 за № 331, є належним та допустимим доказом у справі, в зв`язку з чим, у сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, вважає за необхідне покласти в основу рішення, як такий, що дійсно підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

-5-

       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння було проведено із порушенням, оскільки дослідження проводилось за допомогою експрес-тесту, а він наполягав на відібранні інших зразків біологічного середовища, не заслуговують на увагу та правильних висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на таке.
       Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція).
       Згідно пункту 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
       Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з пунктами 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Та обставина, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою експрес тесту, який є видом експрес лабораторного дослідження, не ставить під сумнів висновок медичного огляду та висновок суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
       Слід звернути також увагу, що діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів тестування, а він звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак наркотичного сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.
       Клінічні дані в поєднанні із результатом експрес тесту дають можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.
       Матеріали справи не містять жодних доказів того, що після проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 висловлював свою незгоду з результатами такого огляду.
       Ні у висновку медичного огляду, ні у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначив своїх заперечень щодо результатів проведеного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та без застережень підписав як протокол, так і медичний висновок. 

-6-        

       Огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився лікарем у закладі охорони здоров`я та жодних порушень порядку проведення такого огляду не виявлено.
       Відповідно до пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.
       Між тим, ОСОБА_1 та його захисником не надано доказів оскарження ними висновку КНП «Мукачівська ЦРЛ» № 115 від 27.03.2021 щодо результатів огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.
       Відтак, медичний огляд ОСОБА_1 щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про зворотне, а також те, що зразки біологічного середовища були відібрані в одну ємкість, замість двох, через що медичний висновок про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом та на його основі складений протокол про адміністративне правопорушення, не можуть вважатися належними та достовірними доказами вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими і такі доводи відхиляються.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції повинні були запропонувати ОСОБА_1 пройти на місці огляд на стан наркотичного сп`яніння, є довільним трактуванням останнім нормативних документів, що регламентують порядок проходження огляду водіями на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника про те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, всупереч поданим заявам про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення; про час та місце розгляду судом першої інстанції справи щодо ОСОБА_1 було відомо як йому, так і його захиснику-адвокату Німець О. М., про що свідчить подання ними до суду першої інстанції письмових клопотань, заяв тощо. 
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови щодо ОСОБА_1 , яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Що стосується доводів апеляційної скарги про недійсність результатів медичного огляду ОСОБА_1 через неповне зазначення особи, яка направила водія на огляд, то такі хоч і мають місце, однак не впливають на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-7-

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підстав п. 6 ст. 247 КУпАП, оскільки вони побудовані на власному тлумаченні норм Закону.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII. Відповідно до вказаного закону, стаття 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).
Згідно положень ст. 8 КУпАП та ст. 5 КК України, особи, які до 01.07.2020 вчинили дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст. 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. Підстави для закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутні, оскільки юридична відповідальність за вчинені правопорушення не скасована, а навпаки посилена (лист Касаційного кримінального суду Верховного Суду за № 370/1/158-20 від 03.07.2020).
Разом з тим, Законом України від 17.06.2020 № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX), який оприлюднений 03.07.2020, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП  виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який було доповнено КК України ст. 286-1 за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, на даний час відновлена адміністративна відповідальність за вказані дії і дана норма викладена саме в такій редакції та діяла станом на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 цього Кодексу, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

-8-

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10. 2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06. 2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисника Німець О. М. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скаргазадоволенню не підлягає.
       При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Німець С. М. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2021 щодо ОСОБА_4 ,- без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя