ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2023 року 	 	справа № 181/1529/23 2-а/181/3/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року у справі № 181/1529/23 (2-а/181/3/23) (суддя Літвінова Л.Ф.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Шахно Аліни Володимирівни, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції   про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника – адвоката Потерайло Антона Миколайовича звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7673428, винесеної 05.09.2023 року інспектором 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Шахно А.В., якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що адміністративного правопорушення не вчиняв, відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та безпідставно притягнуто позивача до відповідальності. Також позивач просив стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невірну оцінку судом доказів, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог. Також просить вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн..
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що надані відповідачем докази не підтверджують обставини про вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності. Наполягає, що відповідач безпідставно притягнув позивача до відповідальності, не врахувавши навіть ті обставини, що позивач є військовослужбовцем та перебував у місті у зв`язку з виконанням бойового завдання.

Відповідачі своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача не скористалися.
Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 05.09.2023 інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Шахно А.В. стосовно ОСОБА_1 складено постанову про адміністративне правопорушення.
За фабулою постанови, 05.09.2023 о 15:41:11 м. Запоріжжя, вулиця Тиражна, 70, водій, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 93 км/год, при цьому перевищив швидкість руху  більш ніж на 20 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України (перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів не більш як на 50 км/год) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості рух ТЗ TruCam ІІ LTI 20/20 8387.
За скоєння адміністративного правопорушення за частиною першою статті 122 КУпАП на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Перевищення встановлених обмежень швидкості руху автомобілем OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1 , зафіксовано на  диску з відеозаписом із зображенням транспортного засобу, на якому міститься інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.
Згідно копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26754, чинного до 15 грудня 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II № ТС008387, виробник Laser Technology Inc., США, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 км/год в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год..
Позивач заперечував факт вчинення правопорушення.
Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що наявними у справі доказами підтверджено, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху, а відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Згідно п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
З матеріалів справи слідує, що відповідачем разом з відзивом на позовну заяву до суду першої інстанції надано фотознімок, здійснений приладом TruCam LTI 20/20 №ТС008387 (а.с.29), та відеозапис, на якому зафіксовано автомобіль, яким керував позивач, який рухався зі швидкістю 93 км/год (а.с.32).
Фіксація швидкості руху транспортного засобу позивача здійснювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20 №ТС008387, який містить чітке зображення автомобіля і його державний номерний знак, яким в момент правопорушення керував позивач.
Зазначений доказ є допустимим, оскільки у оскарженій постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26754, виданого ДП «Укрметртестстандарт» свідоцтво про уповноваження № П-9-2019 від 14.02.2019 та чинного до 15.12.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 №ТС008387" є придатним до застосування, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (а.с.30).
У даному випадку, лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до статті 1 якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.
Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо відсутності доказів, які б підтверджували факт перевищення позивачем допустимої швидкості руху транспортного засобу в межах населеного пункту.
В той же час, оскаржуючи правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач в тому числі вказував і на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки інспектором патрульної поліції не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення при вирішенні справи, не були належним чином заслухані пояснення позивача, безпідставно відхилено клопотання з надання доказів, які б спростовували позицію щодо необхідності притягнення позивача до відповідальності, не роз`яснено право на захист.
Суд першої інстанції відхилив такі доводи позивача, проте, колегія суддів в цій частині з висновками суду першої інстанції не погоджується.
При вивченні відеозапису, що міститься на диску, долученому відповідачем до відзиву на позовну заяву, колегія суддів встановила, що в цій частині доводи позивача знайшли своє підтвердження.
Так, ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

З доказів, що долучені до матеріалів справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції не було дотримано вимог ст.ст. 279-280 КУпАП, а саме: не роз`яснено водію право користуватися правовою допомогою, не надано можливості позивачу скористатися своїм правом надати пояснення та докази на спростування тверджень про вчинення правопорушення, відхилено клопотання та не надано можливість надати для вивчення докази щодо існування обставин, які можуть бути розцінені як такі, що звільняють від відповідальності за вчинене правопорушення, тобто не повно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи.
Не забезпечення належної реалізації позивачем прав, визначених ст. 268 КУпАП, до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, вплинуло на прийняття спірної постанови.
Під час винесення оскарженої постанови відповідачем порушено норми закону, що гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи, що є підставою для скасування такої постанови як протиправної, та, відповідно, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, рішення у справі слід скасувати з прийняттям нового про задоволення позовних вимог позивача.
При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Згідно з ч. 3ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь 5 000 грн. відповідно до умов договору за правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції та 2 000 грн. за участь адвоката під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а всього 7 000 грн..
Оцінивши надані докази, суд вказує, що обсяг, види та вартість правничої допомоги є неспівмірними з урахуванням складності справи (категорія незначної складності) та часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягу, тому співмірною та достатньою суд вважає суму, яка підлягає стягненню на користь позивача, в розмірі 1 000 грн., з яких 500 грн. - за надану правову допомогу в суді першої інстанції, та 500 грн. – за правову допомогу в суді апеляційної інстанції.
Вказана сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
Колегія суддів при розподілі судових витрат у справі враховує, що при зверненні до суду з позовом та при подачі апеляційної скарги позивач не сплачував судовий збір.
Керуючись ст.286, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року у справі № 181/1529/23 (2-а/181/3/23) - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7673428, винесену 05.09.2023 року інспектором 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Шахно А.В., якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак