ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року 
м. Київ

справа № 823/1650/18
касаційне провадження № К/9901/68210/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової  Р.Ф.,  Васильєвої І.А., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - Управління) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 (суддя Паламар П.Г.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 (головуючий суддя - Коротких А.Ю., судді - Ганечко О.М., Сорочко Є.О.) у справі  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахмед Яр Уф» (далі - Товариство) до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
У С Т А Н О В И В:
У квітні 2018 року Товариство звернулось до суду із позовом до Управління, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 05.04.2018 року за № 0003081404.
На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що позивач не повинен подавати звіт про здійснення контрольованих господарських операцій, здійснених з Компанією «AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI» (Республіка Туреччина), оскільки для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, які впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), яка включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. У жодному з переліків затверджених Кабінетом Міністрів України протягом 2015 року відсутня Республіка Туреччина, як держава, яка відповідає установленим критеріям. 
Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 25.08.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 05.04.2018 року за № 0003081404.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Управлінням не були враховані положень пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, які визначають поняття «контрольованої операції», зокрема, не враховано вимоги, яким повинен відповідати суб`єкт контрольованої операції, а саме підпункт 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, згідно з яким для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України, тоді як протягом 2015 року діяли розпорядження Кабінету Міністрів України № 1042-р від 25.12.2013, № 449-р від 14.05.2015 та № 977-р від 16.09.2015, якими були затверджені переліки держав, у яких ставка податку на прибуток на 5 і більше відсоткових пунктів нижче, ніж в Україні, та які не містять такої країни як Республіка Туреччина. Також, суди вказали, що відповідно до підпункту 39.2.1.6 пункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України неконтрольованими операціями є будь-які господарські операції, не передбачені підпунктами 39.2.1.1, 39.2.1.2 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, що здійснюються між непов`язаними особами, тоді як Товариство та Компанія «AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI» визнаються пов`язаними особами для цілей трансферного ціноутворення. 
Управління оскаржило рішення суду апеляційної інстанцій до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який ухвалою від 19.12.2018 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що: під визначення контрольованих операцій підпадають операції між резидентом та нерезидентом у разі досягнення критеріїв, встановлених підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, якщо нерезидент є пов`язаною особою з резидентом. Також, скаржник вказує, що за даними митних декларацій обсяг господарських операцій Товариства з Компанією «AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI», проведених у 2015 році, становить 13320,5 тис.грн., що відповідає вартісному критерію, встановленому у абзаці третьому підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, а дохід Товариства за 2015 рік згідно декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік (від 29.02.2016 № 9276392444) склав 81.5 млн.грн., що відповідає критерію визнання операцій контрольованими, визначеному абзацом другим підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (у редакції до 01.01.2017).
Товариство не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 12.12.2023 призначив справу до касаційного розгляду у попередньому судовому засіданні на 13.12.2023.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У справі, що розглядається, суди встановили, що 02.01.2018 Товариство подало звіт про контрольовані операції за 2015 рік, що підтверджується квитанцією № 2 реєстраційний № 9277006810. 
Управління  провело позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, результати якої оформлені актом № 120/23-00-14-0406/35274221 від 21.03.2018, за висновками якого Товариством були порушені вимоги підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції по взаємовідносинах із Компанією AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI» (Республіка Туреччина) за 2015 рік.
Зокрема, у акті перевірки було вказано, що Яр Алі має частку у розмірі60% статутного фонду позивача та 37% у Компанії «AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI» (Республіка Туреччина), а тому Товариство та Компанія «AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI» визнаються пов`язаними особами для цілей трансферного ціноутворення. За даним митних декларацій обсяг господарських операцій Товариства з Ккомпанією «AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI» у 2015 звітному році становить 13320,5 тис.грн., що відповідає вартісному критерію визнання операцій    контрольованими. Дохід Товариства за 2015 рік становить 81,5 млн.грн., що також відповідає вартісному критерію визнання операцій контрольованими. Отже, вказані господарські операції Товариства з Компанією «AHVTN YAR IC VE DIS TIC.LTD.STI» визнаються контрольованими згідно з підпунктами 39.2.1.1, 39.2.1.4, 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України(у редакції до 01.01.2017).
На підставі вказаного акту перевірки Управління прийняло податкове повідомлення - рішення № 0003081404 від 05.04.2018, яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 365400,00 грн.
Також, судами було встановлено, що Позивач не заперечував проти викладених в акті перевірки фактів здійснення господарських операцій, їх об`ємів, отриманого прибутку у 2015 році. Предметом спору є необхідність подання Звіту про здійснення контрольованих господарських операцій за 2015 рік.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).
З 01.01.2015 до 12.08.2015 відповідно до підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України для визнання господарських операцій контрольованими мали одночасно виконуватись такі умови:
- загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов`язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік;
- обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов`язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.
З урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансферного ціноутворення» (далі - Закон № 609 (який набрав чинності з 13.08.2015), згідно з підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України для визнання господарських операцій контрольованими необхідним є одночасне виконання наступних умов:
- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;
- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Разом з цим, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 609 визначено, що формування звіту про контрольовані операції та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, документації з трансфертного ціноутворення за господарські операції, здійснені у 2015 році, здійснюється на підставі та з урахуванням норм цього Закону.
Таким чином, для всіх господарських операцій, передбачених підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і підпунктом 39.2.1.5 підпункту 39.2.1. пункту 39.2 статті 39 ПК України, та здійснених платниками податків з 01.01.2015 по 31.12.2015, вартісний критерій визначається відповідно до норм підпункту 39.2.1.7 статті 39 цього Кодексу, у редакції Закону № 609.
Відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.
Протягом 2015 року діяло декілька затверджених розпорядженнями Кабінету Міністрів України відповідних переліків, а саме:
-          Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №    1042 (діяв до 14.05.2015);
-          Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п.    39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Кодексу, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р (термін дії з 14.05.2015 до 16.09.2015);
-          Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п.    39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Кодексу, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 977-р (діє з 16.09.2015).
У жодному із вказаних Переліків Республіку Туреччину не визначено як державу (територію), яка відповідає критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті  39 ПК України.
З урахуванням положень підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті  39 Податкового кодексу України, для визнання господарських операцій платника податків з контрагентами-нерезидентами контрольованими, застосовується затверджений Кабінетом Міністрів України перелік держав (територій), чинний на час здійснення таких господарських операцій, за умови дотримання вартісного критерію, встановленого підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.
Для визначення обсягу господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, передбаченого підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (більше 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік), враховуються тільки обсяг господарських операцій з таким контрагентом, здійснених під час, коли відповідна країна була включена до вищезазначених переліків держав (територій).
При цьому обсяг річного доходу платника податків відповідно до підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України розраховується за весь податковий (звітний) рік.
Таким чином, для платника податків, річний дохід якого від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, в цілому за 2015 рік перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків), контрольованими операціями, згідно з підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, будуть визнаватись виключно господарські операції, здійснені з нерезидентом в період, коли відповідна держава (територія) була включена до вищезазначених переліків, за умови, що обсяг таких операцій перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків). Інформація про ці контрольовані операції має бути відображена у звіті про контрольовані операції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 820/1752/17.
За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, правильно констатована відсутність у позивача обов`язку подання звіту про контрольовані операції внаслідок того, що Республіку Туреччину протягом 2015 року не включено до жодного із Переліків держав (територій), в яких ставка податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижче, ніж в Україні, затверджених розпорядженнями Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення. 
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді | Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   І.А. Васильєва