Ухвала
 
29 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 303/4684/22
провадження № 61-16361 ск 23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     У липні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), яке змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), третя особа ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, в якому, посилаюсь на те, що відповідач скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору та набув право власності на іпотечне майно (яке в подальшому було скасовано) у зв`язку з чим зобов`язання за кредитним договором (строк дії якого закінчився 23 червня 2018 року) припинилося, а отже й припиненою є іпотека, просив визнати іпотеку за договором іпотеки від 24 червня 2018 року        № 305/76-Ж-08, укладеним між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБСР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», припиненою.
 
2.     Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
3.     Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що АТ «Сенс Банк», як іпотекодержатель, у передбачений законом спосіб не набуло права власності на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, державна реєстрація права власності за іпотекодержателем скасована, що не свідчить про набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та припинення зобов`язання за кредитним договором, тому підстави для задоволення позову відсутні. 
 
4.     13 листопада 2023 року  ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
 
5.      ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, посилаючись на те, що він отримав копію оскаржуваної постанови апеляційного суду 13 жовтня 2023 року. На підтвердження вказаної обставини скаржник надав копію листа Закарпатського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року          № 21-08/26959/2023, згідно з яким представник ОСОБА_1 - адвокат Пітух В. І. 13 жовтня 2023 року отримав копію постанови Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року.
 
6.     Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
7.     Згідно з частинами першою, другою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
8.     Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, а також наданий скаржником доказ отримання його представником копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, свідчать про поважність причин пропуску вказаного строку та наявність підстав для його поновлення. Тому клопотання ОСОБА_1 необхідно задовольнити.
 
9.     Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
10. Що стосується посилання  ОСОБА_1 на відсутність висновку Верховного Суду з питання, чи є підставою для припинення договору іпотеки, який укладався для забезпечення виконання кредитного договору боржником, факт закінчення дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором, то: 1) іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)); 2) вказане посилання не є обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки скаржником не зазначено норми права, застосованої судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду та не обґрунтовано необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
 
11. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник вказує на те, що звернувшись у 2011 році з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було залишено без розгляду, позивач змінив порядок, умови і строк виконання кредитного договору. Тобто на час звернення до суду з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Зазначене відповідає висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. В подальшому позивач задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки, на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, позивач набув право власності на житловий будинок і земельну ділянку за адресою:  АДРЕСА_1 , тому зобов`язання за кредитним договором припинилося, оскільки після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними. Наведене узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 725/3690/17 та від 23 грудня 2020 року у справі № 761/43720/16-ц.
 
12. З огляду на те, що іпотекодержатель набув право власності на предмет іпотеки, яке в подальшому було скасоване, зобов`язання за кредитним договором припинилося, а отже, є припиненою й іпотека за договором іпотеки. Крім цього, іпотека є припиненою у зв`язку з закінченням 23 червня 2018 року строку дії договору іпотеки.
 
13. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.
 
14. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за кредитним договором від 24 червня 2008 року № 305/76-Ж-08 (далі - Кредитний договір) ОСОБА_2 отримала від АКБСР «Укрсоцбанк» кредит в розмірі 100 000,00 доларів США на поточні потреби, з кінцевим терміном повернення - до 23 червня 2018 року.
 
16. Згідно з договором іпотеки від 24 червня 2008 року № 305/76-Ж-08 (далі - Договір іпотеки), укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , остання виступила майновим поручителем щодо зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором та передала в іпотеку банку житловий будинок  на АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок.
 
17 . За договором купівлі-продажу від 31 грудня 2010 року ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
 
18. 14 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки, згідно з яким в забезпечення виконання позичальником ( ОСОБА_2 ) основного зобов`язання ОСОБА_1 передав позикодавцю житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
 
19. Пунктом 6.3 Договору іпотеки встановлено, що він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення й діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про іпотеку».
 
20. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, який ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2011 року було залишено без розгляду.
 
21. Також, у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору за зверненням ПАТ «Укрсоцбанк» нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Вімер В. І. 17 жовтня 2011 року було вчинено виконавчий напис за № 1280, яким звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 2110400000:01:016:02625, та розташований на ній житловий будинок з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить майновому поручителю ОСОБА_1 , для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 .
 
22. 24 лютого 2012 року Мукачівським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису від 17 жовтня 2011 року № 1280, який 29 січня 2014 року було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
 
23. Надалі кредитор задовольнив свої вимоги за Кредитним договором на підставі іпотечного застереження, що містилося в Договорі іпотеки, і набув право власності на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 154516619, сформований 30 січня 2019 року та індексний номер 154518851, сформований 30 січня 2019 року).
 
24. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» (який є правонаступником іпотекодежателя за Договором іпотеки), державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно задоволено. Скасовано запис державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщара М. В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 30077295 про право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на земельну ділянку з кадастровим номером: 2110400000:01:016:0262 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1754301121104) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 45293259 від 30 січня 2019 року в 17:56:09 год. Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 30076827 про право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 45292691 від 30 січня 2019 року в 17:28:35 год.
 
25. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Мотивувальну частину рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року змінено в частині правового обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог. Резолютивну частину зазначеного рішення залишено без змін.
 
26. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
27. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
 
28. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
 
29. Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
 
30. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
 
31. Як встановлено судами, строк дії Кредитного договору визначено до 23 червня 2018 року.
 
32. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).
 
33. Тому посилання в касаційній скарзі на припинення зобов`язань за Кредитним договором у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, як і доводи скаржника про зміну порядку, умов і строку виконання Кредитного договору, не заслуговують на увагу, так як зазначені обставини не свідчать про звільнення сторін договору від обов`язку виконання взятих на себе зобов`язань.
 
34. Тому посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, в яких предметами позовів було стягнення заборгованості, є нерелевантним, так як в цій справі предметом позову є визнання іпотеки припиненою, що свідчить про відмінність спірних правовідносин в цих справах. 
 
35. У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16 зроблено висновок, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.
 
36. Оскільки іпотечний договір, як забезпечення основного зобов`язання, є похідним, тому підстави його припинення залежать безпосередньо від належного виконання основного зобов`язання.
 
37. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 208/1476/19 (провадження № 61-1701св21).
 
38. Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
 
39. Судами також встановлено, що з наявних у справі доказів не вбачається, а позивачем не доведено, що основне зобов`язання за Кредитним договором виконано.
 
40. Тому посилання в касаційній скарзі на припинення іпотеки у зв`язку з припиненням Кредитного договору є неспроможним і зводиться до власного суб`єктивного тлумачення скаржником норм матеріального права.
 
41. Також не заслуговують на увагу аргументи скаржника про припинення іпотеки у зв`язку із зверненням позивача на предмет іпотеки в позасудовому порядку, оскільки як встановлено судами, ПАТ «Альфа-Банк» як іпотекодержатель у передбачений законом спосіб не набуло право власності на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, державна реєстрація права власності за іпотекодержателем скасована, що не свідчить про набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та припинення зобов`язання за кредитним договором.
 
42. Скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не свідчить про припинення іпотеки, метою якої є забезпечення основного зобов`язання, яке залишається невиконаним.
 
43. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (пункт 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), пункт 10.29 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19)).
 
44. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) сформульовано висновки, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення; у разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду; це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек; договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек. Близькі за змістом висновки сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1193цс15 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 643/12557/16-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 643/19761/13-ц.
 
45. В пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначено: якщо ж іпотека припинена у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, то подальше скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, не впливає ані на чинність договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах, ані на чинність іпотеки.
 
46. З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги про те, іпотекодержатель набув право власності на предмет іпотеки, яке в подальшому було скасоване, тому зобов`язання за Кредитним договором та Договором іпотеки припинилися, є безпідставними.
 
47. З наведених підстав також не заслуговує на увагу посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 725/3690/17 та від 23 грудня 2020 року у справі № 761/43720/16-ц, так як в зазначених справах, на відміну від цієї, не було встановлено обставин скасування права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки, набутого шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.
 
48. Таким чином, встановивши вищевикладені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову  ОСОБА_1 про припинення іпотеки, що узгоджується актуальними правовими висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. 
 
49. Натомість, доводи касаційної скарги та посилання скаржника на нерелевантну судову практику Верховного Суду не свідчать про застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду.
 
50.   Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, Верховний Суд вже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.
 
51.   В постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження
 
52.   Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
 
53.   Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії))
 
54.   Виходячи з викладеного, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
2.       Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року.
 
3.       Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року.
 
4.       Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                       В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров