ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8034/23 Справа № 205/5608/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Рябчука Святослава Володимировича на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У липні 2013 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 14 грудня 2006 року та отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн.. Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 31 травня 2013 року має заборгованість 50 410,62 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту — 11 714,63 грн., заборгованість за відсотками — 34 069,29 грн. заборгованість по комісії — 1 750,00 грн., штраф (фіксована частина) — 500,00 грн., штраф (процентна складова) — 2 376,70 грн..
Враховуючи викладене, банк просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму кредитної заборгованості.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Рябчук Святослав Володимирович посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що останній платіж щодо погашення заборгованості процентів по кредиту відповідачем було здійснено 05 вересня 2008 року, тоді як з позовом Банк звернувся 05 липня 2013 року, що вказує на пропуск останнім трирічного строку позовної давності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 — адвоката Рябчука Святослава Володимировича на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яку позичальник добровільно не сплачується, тоді як одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального законів.
Колегія суддів вважає законним та обґрунтованим рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, тоді як в частині стягнення заборгованості за відсотками, комісією та штрафами, таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ “ПриватБанк” на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 грудня 2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 15 000,00 грн..
З розрахунку заборгованості, наданого Банком вбачається, що станом на 31 серпня 2008 року відповідач має заборгованість 50 410,62 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту — 11 714,63 грн., заборгованість за простроченими відсотками — 34 069,29 грн. заборгованість по простроченій комісії — 1 750,00 грн., штраф (фіксована частина) — 500,00 грн., штраф (процентна складова) — 2 376,70 грн..
Встановивши факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, а також те, що останній свого розрахунку на спростування заявлених позовних вимог не надав, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення на користь Банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 714,63 грн..
При цьому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, простроченою комісією та штрафами, такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не розкриті такі поняття як «заборгованість за простроченими відсотками та простроченою комісією», їх правова природа та підстави нарахування не передбачені жодним із наданих Банком доказів.
Крім того, нарахування штрафів також не передбачені жодним із наданих Банком доказів.
Вказане свідчить про безпідставність вимог про стягнення прострочених відсотків, простроченої комісії та штрафів через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті, так як доказів того, що останній брав на себе зобов`язання щодо їх сплати Банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції доведено не було.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апелянта в скарзі про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску Банком строку позовної давності, - не заслуговують на увагу, так як згідно з відомостями, які містяться в ОСК «Д-3», та відкритих джерел (https://reyestr.court.gov.ua/Review/34537786) вбачається, що 26 липня 2013 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2013 року про відкриття провадження, яку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року було відхилено, а ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2013 року залишено без змін. Вказані обставини спростовують посилання заявника про те, що він не був обізнаний про наявність позовного провадження за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення заборгованості.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, простроченою комісією та штрафами, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального законів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення як законне та обґрунтоване підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 580,31 грн. та з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 117,13 грн.. 

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                 П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  — адвоката Рябчука Святослава Володимировича – задовольнити частково.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року скасувати в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, простроченою комісією, штрафами, судового збору, та в цій частині ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, простроченою комісією та штрафами — відмовити.
Вважати, що загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором від 14 грудня 2006 року, складає 11 714,63 грн., яка є заборгованість за тілом кредиту.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 117,13 грн.. 
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 580,31 грн.. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко